Справа № 160/8337/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2024 рокуСправа №160/8337/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
01 квітня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах із застосуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , періоди роботи по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого Постановою КМУ №202 від 31.03.1994 року, а саме періоди роботи з 12.03.2001 р. по 13.05.2001 р. в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею та з 14.05.2001 р. по 31.01.2002 р. в якості в.о. заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею в ДП ш. Черкаська ДХК «Луганськвугілля»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обчислити та зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум, з дати призначення пенсії, а саме з 15.02.2022 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір якої обчислено за нормами вищезазначеного Закону. Відповідно до протоколу призначення пенсії, розрахунку стажу, пенсію обчислено з урахуванням: страхового стажу 30 років 10 місяців 10 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 17 років 4 місяці 23 дні. Позивач зазначає, що до пільгового стажу роботи по Списку № 1 (підземні) не зарахований період роботи з 12.03.2001 р. по 13.05.2001 р. в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею та з 14.05.2001 р. по 31.01.2002 р. в якості в.о. заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею в ДП ш. Черкаська ДХК «Луганськвугілля». 26.06.2023 року позивач через веб - портал Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо невірного обчислення розміру пенсії. Листом від 25.07.2023 року відповідачем його було повідомлено про те, що право на обчислення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» судом не розглядалося, тому пенсію розраховано за нормами ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, що він має право на обчислення пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та яка кореспондується з абз.3 ч. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки має понад 15 років підземного стажу роботи за Списком №1, а відтак на думку позивача такі дії є протиправними, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 05 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання ухвали суду від 05 квітня 2024 року позивачем 11 квітня 2024 року подано до суду через систему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків позову.
Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано представником відповідача 18.04.2024 року, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.02.2022 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року по справі №160/10336/22, яке набрало законної сили 16.02.2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії па пільгових умовах згідно з ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання ОСОБА_1 у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 01.09.1987 по 19.12.1990 та з 26.04.1991 по 06.06.1991 та періоду проходження ОСОБА_1 строкової служби у лавах Радянської Армії з 26.06.1991 по 25.05.1993. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно з ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 01.09.1987 по 19.12.1990 та з 26.04.1991 по 06.06.1991 та період проходження ОСОБА_1 строкової служби у лавах Радянської Армії з 26.06.1991 по 25.05.1993. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 15.02.2022 перерахунок і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

26 червня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням приписів ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати призначення пенсії.

25 липня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №34918-26947/Р-01/8-0400/23 повідомило позивача про те, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 по справі № 160/10336/22, зараховані період навчання у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 01.09.1987 по 19.12.1990 та з 26.04.1991 по 06.06.1991 та період проходження строкової служби у лавах Радянської Армії з 26.06.1991 по 25.05.1993 до страхового та пільгового стажу. Загальний страховий стаж складає 30 років 10 місяців 10 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 17 років 4 місяці 23 дні. Право на обчислення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» судом не розглядалося.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку його пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

З 16.09.2008 року набрав чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. №345-VI (далі - Закон №345), який спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Згідно зі ст.1 Закону №345, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі шахтарі), та членів їх сімей.

Зважаючи на правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 20.11.2018 р. у справі №345/4616/16-а (провадження №К/9901/18104/18), статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» необхідно розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 року у справі №392/17/17.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону №345 встановлено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Отже, статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому, розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі №345/763/17.

При цьому, таке право не пов`язано з поданням заяви про перерахунок пенсії, воно також кореспондується з нормою, викладеною у ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка встановлює, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №640/4469/17.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року по справі №160/10336/22 позивачеві здійснено перерахунок та виплату пенсії із врахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №1 періодів навчання у Лисичанському гірничому технікумі ордену Трудового Червоного Прапору з 01.09.1987 по 19.12.1990 та з 26.04.1991 по 06.06.1991 та період проходження строкової служби у лавах Радянської Армії з 26.06.1991 по 25.05.1993.

Однак відповідач обчислив розмір пенсії позивача без урахування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», посилаючись на те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року по справі №160/10336/22 таких зобов`язань не містить.

Враховуючи, що у даному випадку судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, в тому числі, наявними в них документами з пенсійної справи позивача, що підземний пільговий стаж позивача за Списком №1 є достатнім для перерахунку пенсії, що відповідачем не заперечується, суд доходить висновку про обґрунтованість твердження позивача про наявність у нього права на перерахунок пільгової пенсії за Списком №1 відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

При цьому, відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечується право позивача на вищевказаний перерахунок пенсії, позаяк, у даному випадку відповідач обмежився виключно посиланням на те, що його не було зобов`язано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року по справі №160/10336/22 здійснити саме такий перерахунок.

Крім того суд зауважує, що обов`язок здійснити такий перерахунок пенсії позивача виникає у відповідача не у зв`язку із зобов`язанням суду, а на підставі та в силу закону, за наявності встановлених ним умов, які у даному випадку, як встановлено судом, було дотримано. При цьому, ані Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ані Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не вимагає додаткового зобов`язання пенсійного органу здійснити певний перерахунок та виплату пенсії, а також не вимагають від пенсіонера додаткової заяви про застосування до нього при визначенні розміру пенсії положень статті 8 Закону №345-VI, якщо дотримані визначені цією нормою вимоги та умови.

Водночас, як встановлено з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, обчислення розміру пенсії позивачу було здійснено без урахування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

За наведених обставин, суд доходить висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у не проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахування вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , періоди роботи по Списку №1 з 12.03.2001 р. по 13.05.2001 р. в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею та з 14.05.2001 р. по 31.01.2002 р. в якості в.о. заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею в ДП ш. Черкаська ДХК «Луганськвугілля», суд зазначає наступне.

У відповідності до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 48 років 06 місяців і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З аналізу вищенаведеного можливо зробити висновок, що для призначення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідним є: 1) наявність страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах; 2) віднесення професії до списку робіт і професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію зазначених роботах, затверджених постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Так, згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, відповідно до п. 20 Порядку № 637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 в якій містяться записи, зокрема, за спірні періоди роботи, а саме: з 12.03.2001 р. по 13.05.2001 р. на посаді «гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею» та з 14.05.2001 р. по 31.01.2002 р. на посаді «в.о. заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею» в ДП ш. Черкаська ДХК «Луганськвугілля» (записи №№ 18-21).

Трудова книжка містить печатки про те, що за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

Аналізуючи викладене, слід зазначити, що спірні періоди роботи позивача є підтвердженими належним чином оформленими записами у його трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 по справі № 668/3386/15-а (провадження № К/9901/19127/18).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 672/914/16-а та від 11.07.2019 у справі № 127/1849/17.

Крім того, суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 31.03.2020 у справі № 446/656/17.

Аналізуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що факт роботи ОСОБА_1 , на роботах передбачених Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого Постановою КМУ №202 від 31.03.1994 року, з 12.03.2001 р. по 13.05.2001 р. в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею та з 14.05.2001 р. по 31.01.2002 р. в якості в.о. заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею в ДП ш. Черкаська ДХК «Луганськвугілля» є підтвердженим відповідними записами, що містяться в його трудовій книжці.

Так, слід вказати, що згідно положень Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на п`ять років, результати атестації використовуються для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до положень ч.6, Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. № 442, атестація робочих місць передбачає підтвердження права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах. Крім того, в атестації зазначаються і умови, і характер праці тощо.

Ці нормативні акти вказують, що записи в трудовій книжці робляться на підтвердження саме права на пенсію на пільгових умовах без будь-яких застережень.

У трудовій книжці позивача роботодавцем зроблено відповідні записи, якими підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №1 за результатом атестації робочих місць у спірний період, а саме: Наказ №159 від 19.07.2000 року.

Отже, роботодавець зробив записи в трудовій книжці з врахуванням всіх умов необхідних для виникнення у особи права на пенсію на пільгових умовах, а саме, що посада віднесена до Списку №1, що проведена атестація робочих місць та повної зайнятості працівника у шкідливих умовах праці, за повноту і достовірність яких він несе відповідальність.

Вказані записи про підтвердження пільгового характеру роботи в трудовій книжці не оскаржено та в судовому порядку недійсним не визнано.

Окрім того, слід вказати, що у цьому випадку спір стосується періоду роботи з 12.03.2001 року по 31.01.2002 року, тобто періоду роботи після впровадження системи персоніфікованого обліку.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) у розділі «Відомості по спеціальному стажу» містяться відомості, що позивач в період з 12.03.2001 року по 31.01.2002 року має спеціальний стаж на підприємстві з кодом ЄДРПОУ страхувальника - 00176779, що відповідно до відомостей про страхувальника відповідає Дочірньому підприємству шахта «Черкаська» з кодом підстави обліку спецстажу - ЗП3013А1, що визначає: Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та з посиланням на відповідні накази про атестацію робочого місця, кількість днів в особливих умовах праці, що дають право на пільги.

Код для обліку спецстажу зазначається відповідно до Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015 року.

Зазначені дані в індивідуальних відомостях застрахованої особи, вказують на те, що позивач у спірний період працював повний робочий день в шкідливих і важких умовах, та наявність у мене права на пільгову пенсію за спірні періоди за Списком №1, з посиланням на код спецстажу (Список №1), накази про атестацію, кількість днів в особливих умовах праці, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічне застосування законодавства та включення до пільгового стажу спірного періоду визначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 вересня 2021 року у справі №227/4273/16-а.

Однак, в порушення цих вимог законодавства, відповідач фактично належно не використовував відомості наявні в реєстрі застрахованих осіб для зарахування спірного періоду (періоду роботи після впровадження системи персоніфікованого обліку) до пільгового страхового стажу за Списком №1.

Таким чином, враховуючи, що у трудовій книжці та персональних відомостях застрахованої особи (позивача) містяться відповідні записи про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 відповідач протиправно не зарахував період роботи в ДП шахта «Черкаська» ДХК «Луганськвугілля» до пільгового стажу та відповідно невірно обраховує розмір пенсії.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, періодів роботи з 12.03.2001 р. по 13.05.2001 р. в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею та з 14.05.2001 р. по 31.01.2002 р. в якості в.о. заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею в ДП ш. Черкаська ДХК «Луганськвугілля» є протиправними, що в свою чергу є підставою для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи, періоди роботи по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого Постановою КМУ №202 від 31.03.1994 року, а саме періоди роботи з 12.03.2001 р. по 13.05.2001 р. в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею та з 14.05.2001 р. по 31.01.2002 р. в якості в.о. заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею в ДП ш. Черкаська ДХК «Луганськвугілля» та здійснити відповідний перерахунок і виплату пенсії з дати її призначення 15.02.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум, з дати призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендації №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на встановлення судом наявності у позивача права на перерахунок призначеної йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», яке позивач набув в силу закону через наявність у нього достатнього пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1, що відповідачем фактично не заперечується, то здійснення такого перерахунку пенсії позивача не передбачає дискреції відповідача у цьому питанні.

Таким чином, суд, з метою відновлення порушеного права позивача, доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум, з дати призначення пенсії, а саме з 15.02.2022 року.

Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем в ході розгляду справи не було доведено правомірність своїх дій та прийнятих рішень, у зв`язку із чим, позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах із застосуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, періодів роботи з 12.03.2001 р. по 13.05.2001 р. в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею та з 14.05.2001 р. по 31.01.2002 р. в якості в.о. заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею в ДП ш. Черкаська ДХК «Луганськвугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до спеціального та пільгового стажу роботи, періоди роботи по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку, затвердженого Постановою КМУ №202 від 31.03.1994 року, а саме періоди роботи з 12.03.2001 р. по 13.05.2001 р. в якості гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею та з 14.05.2001 р. по 31.01.2002 р. в якості в.о. заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею в ДП ш. Черкаська ДХК «Луганськвугілля» та здійснити відповідний перерахунок і виплату пенсії з дати її призначення - 15.02.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз. 3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум, з 15.02.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 969,00 грн. (дев`ятсот шістдесят дев`ять грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева