Справа № 734/2369/24
Суддя: Бузунко О. А.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/734/34/24 Справа № 734/2369/24
РІШЕННЯ

іменем України

30 липня 2024 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Бузунко О. А.,

за участю секретаря Шапки О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження в справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 01 червня 2024 року о 16 годині 13 хвилин в м. Київ інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві відносно позивача була складена постанова серії ЕНА №2291394, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1 700 грн.

Позивач вказує, що з винесеною відносно нього постановою не згоден, оскільки не вчиняв адміністративне правопорушення, а інспектором не було належним чино з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина у вчиненні такого правопорушення.

Позивач вважає, що постанову серії ЕНА №2291394 від 01 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП слід вважати як винесену бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення його прав, а тому її слід скасувати та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на рахунок позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, причини неявки суду не повідомлені, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормами ч. 3 ст. 73 КАС України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозиція ч. 4 ст. 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 12.4. Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Як вбачається із матеріалів справи, 01 червня 2024 року співробітниками Управління патрульної поліції в м. Києві відносно ОСОБА_1 була прийнята постанова серії ЕНА №2291394, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1 700грн.

У вказаній постанові серії ЕНА №1094289 інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві, лейтенантом поліції Коргун В. С., було зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, що 01 червня 2024 року о 16 год. 13 хв. в м. Київ, бульвар Лесі Українки, водій, керуючи ТЗ, перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 57 км в місті Києві, де дозволена максимальна швидкість руху 50 км, рухався зі швидкістю 107 км. Зафіксовано приладом TRUCA008386, чим порушив п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

При винесенні постанови відповідач діяв в межах чинного законодавства, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Суд встановив, що зміст постанови про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано суду належні та допустимі докази про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КпАП України, та притягнення останнього до адміністративної відповідальності із дотриманням визначеної законом процедури.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.12.4 ПДР України підтверджується належними та допустимими у справі доказами, які відповідач надав суду.

Тому, оскільки будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача судом не встановлено і докази на підтвердження вини позивача є належними, достатніми та допустимими, постанова по справі про адміністративне правопорушення була винесена з дотриманням ст.ст.251, 258, 268, 283 КУпАП, а викладене позивачем в позовній заяві об`єктивно не підтверджується, суд сприймає це критично і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. 122, 251, 276, 283, 284, 287-289 КУпАП України, ст. 139, 241-250 КАС України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження в справі відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Олена БУЗУНКО