Справа № 557/402/24
Суддя: Ковальов І. М.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 557/402/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.,

при секретарі Білецькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області за підсудністю з Гощанського районного суду Рівненської області згідно ухвали від 09 квітня 2024 року (про передачу справи за підсудністю) надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задоволити, а саме: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1502035 від 23 лютого 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП і застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень та стягнути понесені судові витрати з відповідача, а саме сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

В судовому засіданні представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Добровчак К.Ю. просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EНА №1502035 від 23 лютого 2024 року, винесеної поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області рядовим поліції Трофімчуком Д.С. 23 лютого 2024 року о 04 год. 42 хв. по дорозі Н-25 ГОРОДИЩЕ-РІВНЕ-СТАРОКОСТЯНТИНІВ, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами на 1 рік згідно рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 20.09.2023 року, чим порушив п.2.1.а ПДР України та ст..15 ЗУ «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, частиною 4 ст.126 КУпАП. Прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП і застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень.

Пункт 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за позовом. Справа «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року серія А, №18, сс17-18, пп.35-36.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.8 ч.1ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до п.п 2.1а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з частинами 9, 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд не приймає твердження позивача про те, що він не знав, що його позбавлено права керувати транспортним засобом, так як вказаний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, зважаючи на таке.

Судом досліджено постанову Гощанського районного суду від 20 вересня 2023 року (справа №557/1022/23), якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Постанова набрала законної сили 20 листопада 2023 року.

Дана обставина також підтверджується витягом з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал національної поліції України» (картки обліку адміністративного правопорушення).

В позовній заяві позивач не заперечує факт керування ним транспортним засобом, а обґрунтовує позовні вимоги лише тим, що не був обізнаний про розгляд справи №557/1022/23 якою був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік.

Щодо тверджень позивача про його необізнаність щодо винесення постанови Гощанським районним судом Рівненської області від 20.09.2023 року, а саме щодо винесення судом постанови про позбавлення права керування транспортними засобами на один рік та набранням нею законної сили, що на думку позивача ОСОБА_2 є спростуванням його вини у вчиненому адміністративному правопорушень суд зазначає наступне.

20.09.2023 року Гощанський районний суд Рівненської області розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від відділення поліції №5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, визнано винуватим у вчиненні правопорушень, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У постанові Гощанського районного суду Рівненської області від 20.09.2023 року зазначено, що «В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку».

Крім цього, у вищезазначеній постанові суду є відомості щодо присутності представника ОСОБА_2 - адвоката Рудика В.Р. на розгляді адміністративних матеріалів, де останній відстоював позицію довірителя та «...заперечував щодо протоколів про адміністративне правопорушення, вважає, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 , вважає провадження по справі закрити.» (цитата з описової частини постанови Гощанського районного суду Рівненської області від 20.09.2023року).

Отже, беручи до уваги постанову Гощанського районного суду Рівненської області ОСОБА_3 був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення та мав цікавитись розглядом справи, однак вибрав нейтральну позицію у вирішенні матеріалів адміністративної справи про адміністративне правопорушення.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними її правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зокрема, в рішенні в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Суд наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Такої ж думки притримується Європейський суд і в рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» («Karakutsya v. Ukraine»).

Всупереч накладеному адміністративному стягненню - позбавленню права керування транспортними засобами на один рік, в цей період, а саме 20.09.2023 року, позивач керував транспортним засобом та позивачем ОСОБА_4 не заперечується даний факт (визнання права керування останнім зазначено в позовній заяві та власне позивачем в судовому засіданні).

З огляду на викладене, поліцейський виявив порушення ПДР, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови ЕНА №1502035 від 23.02.2024 року у справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. При цьому вказаною нормою закону передбачено початок строку, з якого особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи зазначене, на час винесення оскаржуваної постанови 23 лютого 2024 року позивач у встановленому законом порядку, судовим рішенням, яке є обов`язковим для виконання на всій території України, був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем, відтак його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням наведеного суд вважає,що правові підстави для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: Департамент патрульної поліції національної поліції України, місцезнаходження: м.Київ, вул.Ф.Ернста, 3,

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов