Справа № 200/3356/24
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

26 липня 2024 року Справа №200/3356/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача Державної служби України з надзвичайних ситуацій

третя особа Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у

Донецькій області

про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. О.Гончара, 55), третя особа Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області про визнання протиправним та скасування Протоколу від 28.02.2020 року № 5 в частині відмови у визнанні статусу «ветеран війни учасник бойових дій», зобов`язання повторно розглянути документи щодо визнання статусу «ветеран війни учасник бойових дій» та визнати позивача статусу «ветеран війни учасник бойових дій».

Ухвалою суду від 13.06.2024 року відкрите провадження в адміністративній справі № 200/3356/24 за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачем надане клопотання про поновлення строків звернення до суду, в якому вона посилається на респіраторну інфекцію COVID-19 та запровадження військового стану на території України.

Суд вважає посилання позивача на наявність підстав для поновлення строку звернення до суду у зв`язку з COVID-19 та військовим станом таким, що є необґрунтованим, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в позовній заяві просить визнати протиправним та скасувати Протокол від 28.02.2020 року № 5 в частині відмови у визнанні статусу «ветеран війни учасник бойових дій».

Разом з цим, позов у цій справі підписаний позивачем 20.05.2024 та подано до суду 29.05.2024, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, за змістом вищезазначеної норми, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Таким чином, законодавством регламентований місячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Крім того, постановою Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі № 500/1224/23 передбачено наступне: «Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів (пункт 45).

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.» (пункт 46).

У постановах Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 200/9647/21, від 05 червня 2024 року у справі № 200/9654/21 та № 200/9660/21 наведений висновок, що посилання товариства на факт запровадження карантинних заходів без зазначення обставин, що безпосередньо пов`язанні з карантином та об`єктивно вилинули на пропуск строку, не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду.

Крім того, у постанові від 11.04.2023 у справі № 640/13934/22 Верховний Суд дійшов наступного висновку:

«Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС (в редакції Закону №731-ІХ від 18.06.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Отже, саме лише посилання на факт запровадження карантинних заходів без зазначення обставин, що безпосередньо пов`язанні з карантином та об`єктивно вилинули на пропуск строку, не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду.».

Суд вказує, що в обґрунтування підстав для поновлення строку на звернення до суду позивачем надано копії: довідки від 12.11.2021 сімейного лікаря ОСОБА_2 про те, що вона хворіла з 03.06.2021 по 18.06.2021, направлення на лабораторне тестування матеріалу від особи, яка відповідає визначенню випадку COVID-19 за той же період з 03.06.2021 по 18.06.2021, згідно якого 18.06.2021 результат дослідження на COVID-19 18.06.2021 був негативним; епікризу хворого, який вибув з денного стаціонару, згідно з яким вона перебувала на лікуванні з 07.06.2021 до 16.06.2021.

Таким чином, позивачем надано підтвердження про її можливу хворобу з 03.06.2021 по 18.06.2021, тобто 16 днів, в той час як строк звернення до суду позивачем пропущений більш як на 4 роки.

Крім того, суд вважає, що до введення на всій території України воєнного стану позивачем пропущений строк звернення до суду більш як на один рік.

Разом з цим, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку.

Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Як вбачається з заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, позивачем не вказано обставин, які б унеможливили її звернення до суду у визначені законом строки, тобто, посилання на введення в Україні воєнного стану не є підставою для поновлення їй процесуального строку.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введений в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб та в подальшому продовжений.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22), введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 07 березня 2024 року у справі № 520/3217/23, від 13 вересня 2022 року у справі № 320/10756/21, від 02 лютого 2023 року у справі № 640/24686/21, від 19 вересня 2023 року у справі № 520/6294/23, від 16 травня 2024 року у справі №120/7838/23, від 23 травня 2024 року у справі № 400/8953/23, від 06 червня 2024 року у справі № 400/3941/23.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали їй реалізувати своє право у межах визначеного процесуального строку; а також не надано доказів вжиття нею розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення.

Таким чином, суд вказує про відсутність у цій справі належних та допустимих доказів для задоволення клопотання позивача про поновлення строків звернення до суду та наявність підстав для задоволення цього клопотання про застосування наслідків пропущення строку звернення до суду.

Наслідки пропуску строку звернення до суду визначені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки позивач звернулась з позовом більше ніж через 4 роки з дня, коли вона дізналась або повинна була дізнатись про можливе порушення її прав, та суд не вбачає поважними вказані позивачем причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, суд вважає позов таким, що підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись Кодексом адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. О.Гончара, 55), третя особа Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області про визнання протиправним та скасування Протоколу від 28.02.2020 року № 5 в частині відмови у визнанні статусу «ветеран війни учасник бойових дій», зобов`язання повторно розглянути документи щодо визнання статусу «ветеран війни учасник бойових дій» та визнати позивача статусу «ветеран війни учасник бойових дій», - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Давиденко