Справа № 500/7855/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Дерех Н.В.

29 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/7855/23 пров. № А/857/13173/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 500/7855/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05.12.2023р ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 25.08.2023р. №0-1900:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 28.08.2023р. про опис майна у податкову заставу,

-внести зміни у систему інтегрованих карток платника (ІКП) в інформаційно - комунікаційній системі (ІКС) "Податковий борг" шляхом вилучення інформації про наявність податкової вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області від 25.08.2023р. №0-1900 та рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 28.08.2023р. про опис майна у податкову заставу і податкових повідомлень - рішень, а саме: від 02.11.2020р. №1189625/1-5404-1918 на суму 70163,08 грн., від 01.04.2020р. №1-1918 на суму 70163,08 грн., від 27.07.2021р. №-1918 на суму 1З161,01 грн., від 18.07.2022р. №2-1918 на суму 13161,01грн., від 28.04.2023р. №2-1918 на суму 13161,01 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2024р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2024р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1 , (код за РНОКПП - НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Із змісту даних ІКП в ІКС "Податковий блок" видно, що у ОСОБА_1 , станом на 25.08.2023р. обліковувався податковий борг по земельному податку з фізичних осіб у сумі 180402,59грн., який виник внаслідок несплати грошових зобов`язань, нарахованих відповідно до податкових повідомлень рішень (далі -ППР), а саме: від 02.11.2020р. №1189625/1-5404-1918 на суму 70163,08 грн.; від 01.04.2020р. № 1-1918 на суму 70163,08 грн.; від 27.07.2021р. №-1918 на суму 13161,01 грн.; від 18.10.2022р. №2-1918 на суму 13161,01 грн.; від 18.10.2022р. №2-1918 на суму 281,10 грн.; від 28.04.2023р. №2-1918 на суму 13161,01 грн.; від 28.04.2023р. № 2-1918 на суму 323,28 грн..

25.08.2023р. Головне управлінням ДПС у Тернопільській області склав податкову вимогу №0-1900, якою позивача повідомлено про наявність станом на 24.08.2023р. податкового боргу в розмірі 180402,59 грн.

Із змісту Детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги, видно, що заборгованість виникла зі сплати земельного податку, код класифікації доходів бюджету 18010700.

Крім того, 28.08.2023р. контролюючий орган прийняв Рішення про опис майна у податкову заставу №15957/19-00-13-03-10.

09.09.2023р. ОСОБА_1 оскаржив вказану вище податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу в адміністративному порядку.

10.11.2023р. Рішенням про результати розгляду скарг №33785/6/99-00-06-03-03-00 податковий орган повідомив ОСОБА_1 , що вказані рішення контролюючого органу не підлягають адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені до суду у порядку, визначеному чинним законодавством.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст. 67 Конституції України видно, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

п.п.14.1.175. п.14.1. ст.14 ПК України видно, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим кодексом.

Згідно п.14.1.39 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

п.14.1.153 ст.14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

ч.1 п.59.3 ст.59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Отже, податкова вимога надсилається якщо є податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Узгодження грошового зобов`язання здійснюється шляхом надіслання контролюючим органом платнику податків податкового повідомлення - рішення та можливістю оскаржити таке рішення платником податку в адміністративному чи судовому порядку.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України).

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 ПК України).

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (п.88.1 ст.88 ПК України).

В обґрунтування протиправності податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу ОСОБА_1 покликається на протиправність та незаконність нарахування земельного податку на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0705 площею 48,53 га.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на таке.

В п.286.5 ст.286 ПК України видно, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п. 57.3. ст.57 ПК України).

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню за штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до абз. 4 п. 56.18 ст.56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З аналізу наведених положень слідує, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань та не оскарження у зазначений строк відповідного рішення контролюючого органу, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що п.56.1 ст.56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно ст.56 ПК України, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог п.44.6 ст.44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених абз.1 п.56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Процедура адміністративного оскарження закінчується:

Днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті;

днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;

днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;

днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику;

днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого п.п.108-1.2.2 п.108-1.2 ст.108-1 цього Кодексу.

З урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В ст.57 ПК України видно, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

27.04.2021р. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/3697/20 в позові Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення суми в розмірі - 70163 грн. 08 коп. податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб за земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства з кадастровим №010010705 площею 48,53 га на території Миролюбівської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021р. апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишено без задоволення, а Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.04.2021р. у справі №500/3697/20 - без змін.

У вказаній вище справі підставою для звернення до суду контролюючого органу є заборгованість позивача по земельному податку з фізичних осіб виникла у зв`язку із несплатою узгодженого податкового зобов`язання нарахованого відповідно до податкового повідомлення-рішення №1-1918 від 01.04.2020р. в сумі 70 163,08 грн. (основний платіж).

Крім того, 28.09.2021р. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/3116/21, яке залишене без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2022р., в позові Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення суми в розмірі 70163 грн. 08 коп. податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб - відмовлено.

Зокрема, у даній справі підставою для звернення до суду контролюючого органу є заборгованість позивача по земельному податку з фізичних осіб, яка виникла у зв`язку із несплатою узгодженого податкового зобов`язання нарахованого відповідно до податкового повідомлення-рішення №1189625/1-5404-1918 від 02.11.2020р. на суму 70163.08 грн (основний платіж).

ч.4 ст.78 КАС України чітко визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одночасно, суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що податкові повідомлення - рішення №1-1918 від 01.04.2020р. та №1189625/1-5404-1918 від 02.11.2020р. не були визнані протиправними, не скасовані у встановленому законом порядку, а отже є узгодженими та перебувають у статусі податкового боргу станом на день винесення у даній справі вимоги (25.08.2023р.).

Крім того, звертаючись із даним позовом до суду апелянт не надав жодних належних та допустимих доказів щодо оскарження спірних податкових повідомлень - рішень чи то в адміністративному, чи в судовому порядку.

Одночасно, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що 27.09.2023р. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/4988/23, яке залишене без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024р., позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 28.04.2023р. №2-1918, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з платежу земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік у розмірі 13161,01 грн.

Крім того, вказана обставина визнається податковим органом, оскільки 29.09.2023р. Головне управлінням ДПС у Тернопільській області здійснив коригування даних в ІКП ОСОБА_1 на суму 13161,01 грн. у зв`язку з оскарженням в судовому порядку ППР від 28.04.2023р. №2-1918 (справа №500/4988/23).

Також, в матеріалах справи наявні копії квитанцій про сплату земельного податку відповідно до податкового рішення від 18.10.2022р. №2-1918 на суму 281,10 грн. (квитанція від 05.02.2024р.) та відповідно до податкового рішення від 28.04.2023р. №2-1918 на суму 323,28 грн. (квитанція від 01.02.2024р.).

Тобто, лише у лютому 2024 ОСОБА_1 почав вчиняти активні дії щодо сплати податкових зобов`язань відповідно до податкового рішення від 18.10.2022р. №2-1918 та від 28.04.2023 №2-1918.

Отже, дії Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо складання та направлення податкової вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області від 25.08.2023р. №0-1900 та прийняття рішення від 28.08.2023р. про опис майна у податкову заставу є правомірними.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що у постанові від 29.01.2020р. у справі 814/1460/16 Верховний Суд сформулював висновок, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто на момент їх вчинення.

За інформацією податкового органу від 29.09.2023р. позивачу відкоригована суму в розмірі - 13161,01 грн. у зв`язку з оскарженням в судовому порядку податкового повідомлення-рішення від 28.04.2023р. № 2-1918 ( справа № 500/4988/23).

Згідно інтегрованої картки платника податків, яка обліковується в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області податковий борг по земельному податку з фізичних осіб в розмірі - 167 241, 58 грн. не погашений, а тому податкова вимога від 25.08.2023р. № 0-1900 та рішення від 28.08.2023р. № 15957/6/19-00-13-03-10 про опис майна у податкову заставу є обгрунтованими, що не спростував апелянт.

Оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, тому відповідно не підлягає до задоволення і позовна вимога щодо зобов`язання відповідача внести зміни у систему інтегрованих карток платника (ІКП) в інформаційно - комунікаційній системі (ІКС) "Податковий борг" шляхом вилучення інформації про наявність податкової вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області від 25.08.2023р. №0-1900 та рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 28.08.2023р. про опис майна у податкову заставу і податкових повідомлень - рішень, а саме: від 02.11.2020р. №1189625/1-5404-1918 на суму 70163,08 грн., від 01.04.2020р. №1-1918 на суму 70163,08 грн., від 27.07.2021р. №-1918 на суму 1З161,01 грн., від 18.07.2022р. №2-1918 на суму 13161,01 грн., від 28.04.2023р. №2-1918 на суму 13161,01 грн.

В п.286.5 ст.286 ПК України видно, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення- рішення. Попереднє податкове повідомлення- рішення вважається скасованим (відкликаним).

п.41.2 ст.41 ПК України визначено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгодженні суми податкових зобов`язань, а доказів оскарження таких зобов`язань в адміністративному чи судовому порядку, визначених контролюючим органом у спірних податкових повідомленнях - рішеннях до суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

В п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, видно, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 500/7855/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
С. М. Шевчук