Справа № 140/4805/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4805/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови позивачу у виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій на момент її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві Положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь позивача грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій на момент її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві Положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в сумі 52031,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 02 січня 2024 року набув право на пенсію по віку згідно норм чинного законодавства, яка була призначена відповідачем відповідно до поданої заяви.

Однак, при призначенні пенсії за віком позивачу не було виплачено грошову допомогу, як медичному працівнику, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що повідомлено листом від 12 квітня 2024 року в зв`язку з відсутністю необхідного 35-ти річного стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «є»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» тривалістю 35 років.

Зокрема, до медичного стажу не зарахований період проходження військової служби, мотивуючи тим, що для зарахування періоду військової служби з 11 квітня 1983 року по 01 вересня 1990 року до спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, необхідно було пред`явити на думку відповідача уточнюючу довідку, в якому саме закладі охорони здоров`я Міністерства Оборони України я проходив військову службу, оскільки у військовому квитку такі дані відсутні.

ОСОБА_1 уважає такі дії відповідача незаконними та протиправними, з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-2).

У відзиві на позовну заяву від 03 червня 2024 року №0300-0902-7/33580, ГУ ПФУ у Волинській області позовних вимог не визнало, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 з 02 січня 2024 року отримує пенсію за віком, призначену нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 07 липня 2003 року №1058.

Позивач 20 березня 2024 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою щодо надання роз`яснення про не призначення йому грошової допомоги відповідно до пункту 7.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №5394-4374/0-02/8-0300/24 від 12 квітня 2024 року позивачу надано роз`яснення щодо не призначення йому грошової допомоги відповідно до пункту 7.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка), страховий стаж складає 44 роки 2 місяці 15днів.

Зазначає, що оскаржуваний період зараховано до страхового стажу на загальних підставах. Довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 не містить інформації щодо займаної посади та структурного підрозділу місця несення служби, а тому для зарахування спірного періоду служби до спеціального стажу відсутні правові підстави.

З урахуванням зазначеного відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 15-17).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини п`ятої, сьомої статті 262 КАС України (арк. спр. 12).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 02 січня 2024 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 07 липня 2003 року №1058, про що свідчить рішення від 01 березня 2024 року №28 (арк. спр. 7).

Згідно із довідкою виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20 вересня 2023 року №2078 на підставі військового квитка серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 11 квітня 1983 року по 01 вересня 1990 року проходив військової службу (арк. спр. 9).

Військовий квиток серії НОМЕР_1 підтверджує, що наказом від 25 квітня 1983 року №115 позивач зарахований до списків військової частини НОМЕР_2 , наказом від 28 травня 1983 року №27 призначений на військову посаду стрільця-гранатометника та наказом від 29 серпня 1984 року №242 санінструктором (арк. спр. 8).

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 12 квітня 2024 року №5394-4374/О-02/8-0300/24 повідомлено, що до матеріалів пенсійної справи залучено відомості щодо проходження військової служби з 11 квітня 1983 року в якості стрілка, з 29 серпня 1984 року по 01 вересня 1990 року санінструктором. Згаданий період раховано до страхового стажу на загальних підставах згідно довідки від 20 вересня 2023 року №2078 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, дана довідка не містить інформації щодо займаної посади та структурного підрозділу місця несення служби. Враховуючи викладене, у разі підтвердження факту проходження військової служби в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, спеціалістами управління буде розглянуто питання зарахування до спеціального стажу згаданого періоду (арк. спр. 6).

Уважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Європейська соціальна хартія від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі - Порядок № 1191).

Згідно із пунктом 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу процитованих норм законодавства слідує висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Згідно із пунктом "в" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частиною третьою статті 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" встановлюються такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу.

Одночасно, наказом Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 168, відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, серед яких у пункту 2 "амбулаторно-поліклінічні заклади" значиться медична служба (військової частини, корабля, підводного човна, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею) та медичний пункт (військової частини, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею, державного підприємства, організації та установи Міністерства оборони України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", в Розділі 2 «Охорона здоров`я» якого зазначено найменування закладів і установ: лікарняні заклади профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри, а також зазначено найменування посад: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Як встановлено судом вище, записи, вчинені у військовому квитку серії НОМЕР_1 свідчать, що позивач наказом від 25 квітня 1983 року №115 зарахований до списків військової частини НОМЕР_2 , наказом від 28 травня 1983 року №27 призначений на військову посаду стрільця-гранатометника та наказом від 29 серпня 1984 року №242 санінструктором (арк. спр. 8).

Згідно із довідкою виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20 вересня 2023 року №2078 на підставі військового квитка серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 11 квітня 1983 року по 01 вересня 1990 року проходив військової службу (арк. спр. 9).

Отже, періоди проходження позивачем військової служби з 11 квітня 1983 по 01 вересня 1990 року підлягають зарахуванню до спеціального стажу в розумінні пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України питання щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Також суд приймає до уваги позицію верховного суду, викладену у постанові від 13 лютого 2018 року у справі №738/1246/15-а, же Верховний Суд дійшов наступного правового висновку:

"Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

В примітці 3 до цього переліку визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР "Про державні пенсії", статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.

Підпунктом "г" пункту 1 вказаного Положення передбачено, що служба в лавах Збройних Сил СРСР зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти.

Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"".

Аналогічна правова позиція в цій категорії справ висловлена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 672/885/17, від 06 лютого 2019 року у справі №577/2537/17, від 29 листопада 2019 року у справі № № 414/53/17, від 21 січня 2021 року у справі №310/8663/18 (ЗП/280/226/18).

Разом з тим, визначаючись щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій як медичному працівнику відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Отже, необхідний спеціальний стаж для отримання вказаної грошової допомоги для чоловіків складає 35 років. В той же час, спеціальний стаж позивача за період з 14 березня 1983 року по 22 березня 1983, з 03 жовтня 1990 року по 31 грудня 2003 року та з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2011 та з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2023 року складає 33 роки 2 місяці 24 дні (00 років 00 місяців 09 днів + 13 років 02 місяці 29 днів + 03 роки 05 місяців 16 днів + 04 роки 06 місяці 00 днів + 12 років 00 місяців 00 днів) (зворот арк. спр. 7).

Відтак, спеціальний стаж позивача як медичного працівника, а саме за період проходження військової служби на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, який не був врахований (не визнаний) відповідачем складає 07 років 04 місяці 21 день.

При цьому, суд приймає до уваги той факт, що відповідачем визнається спеціальний стаж позивача як медичного працівника 33 роки 02 місяці 24 дні.

Таким чином, спеціальний стаж позивача як медичного працівника (з врахуванням спірного періоду) складає понад 35 років, що є достатнім для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій як медичному працівнику відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому дотримання позивачем інших умов, визначених приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, зокрема не отримання позивачем до цього будь-якої пенсії, відповідачем не заперечується.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач 23 лютого 2024 року звернувся із заявою до органів пенсійного фонду щодо здійснення перерахунку пенсії, про що свідчить відповідна заява та розписка-повідомлення (арк. спр. 34-36).

Матеріали справи не місять рішення про відмову у призначенні грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, однак з матеріалів справи встановлено, що 13 березня 2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення, як медичному працівнику, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (арк. спр. 38).

Проте, відповідач листом від 12 квітня 2024 року №5394-4374/О-02/8-0300/24 відмовив позивачу у здійсненні такої виплати.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Таким чином, саме відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, оформлена листом від 12 квітня 2024 року №5394-4374/О-02/8-0300/24 у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є предметом оскарження у цій справі.

Відтак, з 23 лютого 2024 року (з дати звернення позивача), в розумінні пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII, відповідач повинен був зарахувати до спеціального стажу позивача період проходження військової служби, а саме з 11 квітня 1983 по 01 вересня 1990 року.

Разом з тим, частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом не повинен виходити за межі цих вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2023 року №640/3565/21, від 19 лютого 2019 року у справі №824/399/17-а, від 24 вересня 2019 року у справі №819/1420/15.

З урахуванням встановлених обставин, суд уважає, що ГУ ПФУ у Волинській області допущено протиправні дії щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу позивача період проходження військової служби, а саме з 11 квітня 1983 по 01 вересня 1990 року.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд приходить до висновку про задоволення часткове позивних вимоги, шляхом визнання протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу позивача період проходження військової служби, а саме з 11 квітня 1983 по 01 вересня 1990 року та відмові у виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсії на момент її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві Положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати відповідача, зарахувавши до спеціального страхового стажу період з 11 квітня 1983 по 01 вересня 1990 року, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із того, що часткове задоволення позовних вимог зумовлене обрання судом ефективного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача протиправними діями/рішення відповідача.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 29 квітня 2024 року №0.0..1 (арк. спр. 3).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу позивача період проходження військової служби, а саме з 11 квітня 1983 по 01 вересня 1990 року та відмові у виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсії на момент її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві Положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, зарахувавши до спеціального страхового стажу період з 11 квітня 1983 по 01 вересня 1990 року, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович