Справа № 340/4985/24
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 липня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/4985/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді НАУМЕНКА В.В., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 (перший відділ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову шляхом:

1) зупинення дії постанови Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оформленої у формі Картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного, офіцера запасу та кандидата на військову службу за контрактом для визначення придатності до військової служби від 22.07.2024 року щодо висновку придатності до військової служби до набрання законної сили рішенням у цій справі;

2) зупинення дії повістки на відправку про обов`язок ОСОБА_1 26.07.2024 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішення у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без участі сторін.

Вирішуючи по суті заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, залежно від обставин справи, може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відтак, законодавцем визначено чіткі підстави, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд наголошує, що інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Позивачем у заяві зазначено, що він є кандидатом на військову службу за контрактом, а отже має добровільне бажання проходити службу у лавах ЗСУ, у зв`язку з чим проходив ВЛК для визначення ступеня придатності.

За висновком ВЛК від 22.07.2024 року позивач придатний до військової служби.

Разом з тим позивач, не дивлячись на намір несення військової служби за контрактом, не згоден з висновком ВЛК та просить зупинити його дію, а також просить зупинити дію повістки від 26.07.2024 року на відправку до набрання законної сили рішення у цій справі, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язаний 26.07.2024 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Посилається на те, що якщо позивача мобілізують, він буде позбавлений права на захист в судовому порядку, не зможе свідчити у цій справі та ускладниться виконання рішення суду щодо повторного медичного огляду позивача.

Суд зазначає, що така позиція заявника є суперечливою, також є незрозумілим, у чому ж саме полягають порушення прав заявника.

Так, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про призов позивача на військову службу за мобілізацією, а йдеться саме про те, що позивач є кандидатом на військову службу за контрактом.

З наведеного вбачається, що у разі, якщо позивач вважає себе непридатним до військової служби, незрозумілим є його звернення до ТЦК з метою укладення контракту. Водночас, укладення контракту є добровільним, та позивач може не укладати його у разі, якщо сумнівається у стані свого здоров`я.

Прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Однак, заявником не обґрунтовано наявність жодної із зазначених підстав можливості вжиття заходів забезпечення позову та не надано доказів, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав.

Також, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам та інтересам позивача, та унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

В матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Надаючи оцінку доводам позивача про очевидність ознак протиправності оскаржуваного рішення, суд зазначає, що клопотання не містить в собі жодних відомостей про такі обставини.

Суд наголошує, що інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Таким чином, підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, оскільки доводи заявника базуються виключно на припущеннях та не доведені належними доказами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Наведені заявником доводи й аргументи не є достатніми та переконливими для висновку про наявність очевидної протиправності та застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 Кодексу адміністративного судочинства України. Заявником не обґрунтовано наявність інших підстав для вжиття заходів забезпечення позову та не надано доказів, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав.

Таким чином, на час розгляду судом заяви суд не вбачає в оскаржуваному рішенні ознак можливої небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача; суду не доведено неможливість захисту прав позивача без вжиття таких заходів; не доведено, що для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відтак, суд дійшов висновку про доцільність відмови позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 156, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Учасникам справи, які зареєстрували електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. Вказане не позбавляє права таку особу отримати копію судового рішення у паперовій формі за її окремою заявою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її складання.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО