Справа № 480/1856/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2024 року Справа № 480/1856/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/1856/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, і просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 31.12.2015 по 08.04.2016 без застосування базового місяця січень 2008 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 31.12.2015 по 08.04.2016 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) саме - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 08.04.2016;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 08.04.2016.
В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що наказом командира в/ч НОМЕР_4 за №80 від 08.04.2016 позивача було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Позивач отримав статус та посвідчення учасника бойових дій, за період служби у 2016 році не використовував додаткову пільгову відпустку як учасник бойових дій і при звільненні позивач не отримав грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасник бойових дій. Крім того, відповідачем протиправно не нарахована та не виплачена йому за період з 31.12.2015 по 08.04.2016 індексація грошового забезпечення, оскільки остання є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Позивач вважає таку бездіяльність протиправною у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі №480/1856/24, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, встановлені строки для подання заяв по суті справи.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2016 № 80 позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 08.04.2016. На момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 08.04.2016 позивач не набув статусу учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій позивача, яке було видане 11.04.2016, тобто позивач набув статусу учасника бойових дій вже після виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Інших відомостей, які б свідчили про наявність у позивача статусу учасника бойових дій у військової частини НОМЕР_1 до моменту виключення зі списків особового складу не було. Зазначає, що у військової частини НОМЕР_1 не було підстав для виплати позивачу компенсації за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, так як на момент звільнення з військової служби позивач не мав статусу учасника бойових дій та додаткова відпустка йому не надавалась.
Щодо індексації грошового забезпечення відповідач у відзиві зазначив, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з 31.12.2015 по 08.04.2016 у Міністерства оборони України не було. Крім того зазначив, що Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди не передбачено.
Ухвалою суду від 02.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, а також відмовлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою суду від 02.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без руху.
Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_2 у період з 12.03.2015 по 08.04.2016 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №80 по стройовій частині від 08.04.2016 позивача знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 з 08.04.2016.
Позивач набув статусу учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_5 , яке видане 11.04.2016.
Позивач стверджує, що у період проходження ним військової служби, відповідачем нарахування грошового забезпечення здійснювалось не в повному обсязі, а саме: у період з 31.12.2015 по 08.04.2016 не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення.
Крім того, позивач стверджує, що при звільненні позивач не отримав грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасник бойових дій.
Не погоджуючись з бездіяльністю та відями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Щодо позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 31.12.2015 по 08.04.2016 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) саме - січень 2008 року, суд зазначає наступне.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання спірні правовідносини є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з статті 9 вказаного закону грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Суд звертає увагу, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку № 1078. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Судом встановлено, що позивачу у період з 31.12.2015 по 08.04.2016 індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, що не спростовується відповідачем.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період є відсутність фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України.
Суд зазначає, що відсутність механізму виплати індексації не може позбавляти позивача права на отримання належних їй сум невиплаченого доходу. Крім того, суд зауважує, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі.
Наведене в сукупності свідчить про те, що доводи відповідача щодо відсутності коштів для виплати індексації судом не заслуговують на увагу, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.
Визначення базового місяця для розрахунку залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1294, яка набрала чинності 01.01.2008. Після прийняття цієї постанови та до березня 2018 року підвищення посадових окладів військовослужбовців не відбувалось. З 01.03.2018 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України № 704, якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.
Тобто, базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовців за спірний період з 31.12.2015 по 08.04.2016 включно є січень 2008 року на підставі Постанови № 1274.
Відповідач зазначає, що Міністром оборони України було підвищено розмір щомісячної премії військовослужбовцям у грудні 2015 року таким чином, що збільшення грошового забезпечення перевищило суму індексації, яку було б виплачено позивачу. Отже, застосування січня 2008 року в якості базового місяця для обчислення індексації за грудень 2015 року є безпідставним.
Відповідно до пункту 1 Постанови № 1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Суд звертає увагу, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. У разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення. Зміна розміру премії за рахунок фінансових можливостей підприємства не є підставою вважати місяць базовим при розрахунку індексу для проведення індексації.
Таким чином, визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі Постанови № 1294, яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018.
Ураховуючи вищенаведене, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, не відбувалося.
Відтак суд погоджується з доводами позивача про те, що саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року.
Тому в частині відсутності нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 31.12.2015 по 08.04.2016 є неправомірною бездіяльність відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
У зв`язку з викладеним суд зазначає, що належним способом захисту прав позивача у вказаній частині вимог є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 31.12.2015 по 08.04.2016 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) місяць останнього збільшення тарифної ставки (посадового окладу) січень 2008.
Щодо позовних вимог про нарахування та виплату грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 08.04.2016, суд зазначає наступне.
Пункт 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про відпустки" визначає види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Згідно зі ст. 16-2 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно з п. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до п. 8, 14, 17-19 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
Як убачається зі змісту абз. 3 п. 14 статті 10-1 Закону №2011-XII, у разі невикористання військовослужбовцями до часу звільнення щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.
Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2016 № 80 позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 08.04.2016.
На момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 08.04.2016 позивач не набув статусу учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій позивача, яке видане 11.04.2016, тобто позивач набув статусу учасника бойових дій вже після виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Інших відомостей, які б свідчили про наявність у позивача статусу учасника бойових дій до моменту виключення зі списків особового складу позивачем не було надано.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача відповідає критеріям правомірності, визначеним в ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Відповідно до норм Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 31.12.2015 по 08.04.2016.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 31.12.2015 по 08.04.2016 включно із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) місяць останнього збільшення тарифної ставки (посадового окладу) січень 2008 року.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька