Справа № 2-а-1499/11
Суддя: Гребенюк В. В.
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1499/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням Постанови Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року у справі № 2-а-1499/11

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Подільському районі м. Києва (надалі за текстом - відповідач), про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування і несплати пенсії у повному розмірі та зобов`язання зробити перерахунок пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 29 листопада 2010 року з подальшим перерахуванням.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року позовні вимоги було задоволено, визнано неправомірною відмову відповідача в здійсненні перерахунку позивачу призначеної основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язано відповідача зробити перерахунок позивачу, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, державної пенсії в розмірі, передбаченому ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що складає щомісяця не менше 8 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність з 29 листопада 2010 року з урахуванням проведених виплат; зобов`язано відповідача зробити перерахунок позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі, передбаченому ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що складає щомісяця 75% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність з 29 листопада 2010 року з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, Постанову Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року залишено без змін, а отже, Постанова Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року, набрала законної сили.

05.03.2012 р. на підставі виконавчого листа Подільського районного суду в м. Києві від 27.02.2012 р. № 2-а-1499/11 було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1.

Відповідач своїм листом від 30.03.2012 р. № 2868/02 повідомив, що перерахунок та виплату пенсії позивачу буде здійснено відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2012 рік», яким було передбачено, що ст.ст. 39, 50. 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

У зв`язку з надходженням вказаного листа, 09.04.2012 р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, як зазначає позивач, відповідачем та його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві (надалі за текстом - ГУ ПФУ в м. Києві), не було здійснено перерахунок та виплату позивачу державної пенсії в розмірі, передбаченому ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що складає щомісяця не менше 8 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність, з 29 листопада 2010 року з урахуванням проведених виплат, та перерахунок і виплату позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі, передбаченому ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що складає щомісяця 75% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 29 листопада 2010 року з урахуванням проведених виплат.

Позивачем неодноразово направлялись письмові звернення на адресу відповідача та ГУ ПФУ в м. Києві щодо виконання вказаного судового рішення, у відповідь на які повідомлялось про виконання Постанови Подільського районного суду від 12 квітня 2011 року № 2-а- 1499/11 та проведення перерахунку та виплату пенсії позивачу.

Так, у відповіді від 20.02.2024 р. № 2600-0308-8/35077 на письмову вимогу позивача від 26.01.2024р. ГУ ПФУ в м. Києві повідомило, що Постанову Подільського районного суду від 12 квітня 2011 року № 2-а- 1499/11 було виконано в межах повноважень, покладених управління Фонду, сума коштів по перерахунку відповідно до судового рішення складає 9 982,61 грн. Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, здійснюється за наявності відповідного фінансування з Державного Бюджету України.

Таким чином, як зазначає позивач, Постанову Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року, яка набрала законної сили, і є обов`язковою для виконання, не було виконано у повному обсязі. Відповідно до розрахунку, долученого позивачем до заяви, з урахуванням проведених виплат загальна сума коштів, невиплачених позивачу в внаслідок невиконання Постанови суду , складає 758 672,21 станом на 30.11.2022 року.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив встановити судовий контроль за виконанням Постанови Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року, зокрема, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві подати до суду у 30-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили звіт про виконання Постанови Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року не було виконано у повному обсязі.

Вивчивши заяву, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року позовні вимоги було задоволено, визнано неправомірною відмову відповідача в здійсненні перерахунку позивачу призначеної основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язано відповідача зробити перерахунок позивачу, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, державної пенсії в розмірі, передбаченому ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що складає щомісяця не менше 8 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність з 29 листопада 2010 року з урахуванням проведених виплат; зобов`язано відповідача зробити перерахунок позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі, передбаченому ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що складає щомісяця 75% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність з 29 листопада 2010 року з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, Постанову Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року залишено без змін.

05.03.2012 р. на підставі виконавчого листа Подільського районного суду в м. Києві від 27.02.2012 р. № 2-а-1499/11було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи заяву, заявник зазначив, що Постанову Подільського районного суду від 12 квітня 2011 року № 2-а- 1499/11 відповідачем та його правонаступником не було виконано у повному обсязі.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно із ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. ч. 4, 7 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Частинами 2, 13 ст. 14 Кодексу про адміністративне судочинство України (надалі за текстом - КАС України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до Рішення Конституційний Суд України № 16-рп/2009 від 30.06.2009, метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується ухваленням судового рішення, а також передбачає його виконання.

При цьому, аналіз норми статті 382 КАС України у її системному взаємозв`язку з нормами статті 372 КАС України дозволяє стверджувати, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися, за наявності для цього підстав, безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в Ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі.

Таким чином, позивач має право звернутися із заявою (клопотанням) про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання.

Водночас, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок.

Однак, за змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України та статті 13 Закону №1402-VIII щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено Верховним Судом у Постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 340/962/19.

Судовий контроль в порядку норм статті 382 КАС України шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення може бути встановлено за таких умов: рішення суду ще не виконано, у тому числі у порядку його примусового виконання; існує обґрунтований і підтверджений доказами ризик його невиконання; існують підтверджені доказами обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, або дають підстави вважати, що: загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення, має намір ухилення від цього обов`язку.

Постанова Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року набрала законної сили та відповідно до приписів ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. ч. 2, 13 ст. 14 КАС України є обов`язковою для виконання.

Як вбачається з матеріалів заяви, відповідач та його правонаступник у відповідь на звернення позивача повідомляли про виконання ними Постанови Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року та проведення перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії позивача відповідно до Постанови.

Водночас, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю, заявник зазначив, що відповідачем Постанову Подільського районного суду від 12 квітня 2011 року № 2-а- 1499/11 у повному обсязі не виконано, перерахунок пенсії у розмірі, встановленому Постановою, не здійснювався.

Вказане свідчить про існування обставин, які об`єктивно ставлять під сумнів належне виконання відповідачем судового рішення та наявність підстав уважати, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, а відповідач ухиляється від цього обов`язку.

З урахуванням викладеного та зважаючи на відсутність відомостей про виконання рішення Постанова Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2011 року, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів судового контролю за виконанням зазначеної Постанови шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 25, 29, 166, 382 КАС України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням Постанови Подільського районного суду від 12 квітня 2011 року у справі № 2-а-1499/11 - задовольнити;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві протягом 30 робочих днів з дня отримання цієї Ухвали подати звіт про виконання Постанови Подільського районного суду від 12 квітня 2011 року у справі № 2-а- 1499/11;

Роз`яснити, що відповідно до частини другої статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва;

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення;

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.

Суддя В.В. Гребенюк