Справа № 200/3857/24
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року Справа№200/3857/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (адреса: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенко Олександра, буд. 7, )

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенко Олександра, буд. 7) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 02.05.2024 року № 4657 про перерахунок пенсії відповідно до ч. 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи на Відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля» з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.04.2020 року по 30.04.2024 року.

Ухвалою від 14 червня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/3857/24 за правилами спрощеного позовного провадження. Зазначеною ухвалою відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про залучення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до участі у справі у якості третьої особи, а також у відповідача витребувані докази у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

У період з 10 липня 2024 року по 26 липня 2024 року включно суддя Смагар С.В. перебувала у щорічній відпустці.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05.10.2016 року. 02 травня 2024 року позивач засобами веб-порталу Пенсійного фонду України звернулася із заявою про перерахунок пенсії по збільшенню страхового стажу відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Рвненській області від 08 травня 2024 року № 28 (10520/03-16) їй було відмовлено у перерахунку, оскільки не пройшло два роки після попереднього індивідуального масового перерахунку пенсії по стажу та не набуто 24 місяці страхового стажу роботи. 09 травня 2024 року позивач звернулася із заявою про надання інформації щодо підстав та нормативно-правового обґрунтування проведення перерахунку по стажу 24.05.2023 року та стажу, який було враховано під час такого перерахунку, щодо зарахування при зверненні із заявою від 02.05.2024 року або підстав незарахування періодів її роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.04.2020 року по 30.04.2024 року у ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля». Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 03.06.2024 року № 14627-12272/С-02/8-0500/24 повідомило, що період роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року не враховано при розрахунках стажу та заробітної плати через несплату єдиного соціального внеску. На дату звернення із заявою про перерахунок пенсії від 01.05.2024 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування були наявні відомості про сплату єдиного соціального внеску по 30.11.2020 року. Отже рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 08.05.2024 року було відмовлено у перерахунку пенсії по збільшенню страхового стажу, оскільки не пройшло два роки після попереднього індивідуального масового перерахунку пенсії по стажу (01.04.2023) та не набуто 24 місяці страхового стажу роботи (підприємством ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» за період з 01.12.2020 року по 30.04.2024 року не сплачений єдиний соціальний внесок). Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області протиправним, вказує, що заборгованість зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе відповідальність підприємство-страхувальник, на якому працює застрахована особа. Позивач вказує, що після останнього перерахунку пенсії фактично не було зараховано до страхового стажу період роботи, який у своїй сукупності перевищує 24 місяці страхового стажу, а отже позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що 02.05.2024 року позивачка звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стаття 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулює підстави проведення індексації та перерахунку пенсії. Частиною 4 статті 42 Закону 1058 передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Оскільки позивачу було перераховано пенсію з 01.04.2023 року, то у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відсутні підстави для проведення їй перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону 1058 з 30.04.2024 року, як нею зазначено у заяві про перерахунок пенсії, оскільки не пройшло 24 місяці після попереднього перерахунку пенсії. Отже, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є правомірна та прийнята відповідно до норм чинного законодавства. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що у позовній заяві позивачка оскаржує відмову у перерахунку пенсії, що прийнята при розгляді заяви від 02.05.2024 року щодо перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону 1058. Натомість у позовній заяві позивачка посилається на ч. 2 ст. 42 Закону 1058, а також просить зарахувати їй стаж з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.04.2020 по 30.04.2024. Дані питання не були предметом розгляду заяви від 02.05.2024 року тож відсутні підстави для визнання дій Головного управління протиправними оскільки рішення з даних питань не приймалось при розгляді заяви від 02.05.2024. Враховуючи наведене вище вбачається, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області діяло відповідно до норм чинного законодавства.

Щодо надання витребуваних документів Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зазначило, що не має технічної можливості їх надати оскільки після опрацювання електронної пенсійної справи позивача та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області передає електронну пенсійну справу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання позивача, в даному випадку Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області, після цього доступ до цієї справи у ГУ ПФУ в Рівненській області закривається.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Новогродівським МВ УМВС України в Донецькій області 04 січня 2001 року, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області () в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується протоколом про перерахунок пенсії від 25.05.2023 року.

02 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася через веб-портал до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Заява позивача від 02 травня 2024 року була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

08 травня 2024 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення № 28 про відмову у перерахунку пенсії. В рішенні зазначено наступне. Страховий стаж особи становить 35 років 9 місяців 19 днів. Працює. Відповідно до ч. 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Згідно наданої заяви підстав для проведення перерахунку згідно ч. 4 статті 42 немає, оскільки не пройшло два роки після попереднього індивідуального масового перерахунку пенсії по стажу (24.05.2023р.), та не набуто 24 місяці страхового стажу роботи.

Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії від 25.05.2023 року позивачу був здійснений перерахунок пенсії по стажу відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дата перерахунку 24.05.2023 року.

09 травня 2024 року позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою, в якій просила надати інформацію щодо нормативно-правового обґрунтування проведення попереднього перерахунку пенсії (24.05.2023 року); стаж, по який було враховано при здійсненні перерахунку 24.05.2023 року; чи було при зверненні із заявою від 02.05.2024 року здійснено зарахування та врахування страхового стажу за період роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.04.2020 року по 30.04.2024 року у ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», а у разі неврахування, просила зазначити підстави такого неврахування.

У відповідь на зазначену заяву позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 03 червня 2024 року № 14627-12272/С-02/8-0500/24 повідомило, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дата призначення 05.10.2016 року. При призначенні пенсії ОСОБА_1 було враховано до страхового стажу всі періоди роботи з 01.09.1981 року по 31.12.2003 року за даними трудової книжки НОМЕР_3 від 12.07.1984 року та на підставі даних про сплату внесків в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року по 30.09.2015 року. Період роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року не враховано при розрахунках страхового стажу та заробітної плати, оскільки підприємством ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» не сплачений єдиний соціальний внесок. Пенсію було обчислено з урахуванням страхового стажу 31 рік 3 місяці 19 днів.

Частиною 4 статті 42 Закону 1058 визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення (попереднього перерахунку) пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 Закону 1058 передбачено, що органом Пенсійного фонду України щороку з 01 квітня без додаткового звернення особи проводиться перерахунок пенсії особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право проведення перерахунку, передбаченого цією статтею, на найбільш вигідних умовах. Таким чином, ОСОБА_1 проведено зазначений перерахунок пенсії: з 01.04.2019 до страхового стажу враховано період роботи з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року; з 01.04.2021 до страхового стажу враховано період роботи з 01.01.2017 року по 31.03.2018 року; з 01.04.2023 року до страхового стажу враховано період роботи з 01.04.2018 року по 31.03.2020 року. З 01.04.2023 року страховий стаж складає 35 років 9 місяців 19 днів. 02.05.2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про перерахунок пенсії по збільшенню страхового стажу відповідно до частини 4 статті 42 Закону 1058. На дату звернення в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування були наявні відомості про сплату єдиного соціального внеску по 30.11.2020 року підприємством ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля». Отже рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 08.05.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії по збільшенню страхового стажу, оскільки не пройшло два роки після попереднього індивідуального масового перерахунку пенсії по стажу (01.04.2023) та не набуто 24 місяці страхового стажу роботи (підприємством ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» за період з 01.12.2020 року по 30.04.2024 року не сплачений єдиний соціальний внесок).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058- ІV).

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Підстави проведення індексації та перерахунку пенсії визначені статтею 42 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Так, частиною 4 статті 42 Закону № 1058-IV визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

З наведеного вбачається, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку).

Суд зазначає, що пенсія позивачу була призначена 05 жовтня 2016 року. Станом на час звернення із заявою позивач працює.

Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії від 25.05.2023 року позивачу був здійснений перерахунок пенсії по стажу відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дата перерахунку 24.05.2023 року.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03 червня 2024 року № 14627-12272/С-02/8-0500/24 перерахунок пенсії позивача відповідно до абзацу п`ятого частини 4 статті 42 Закону № 1058-IV востаннє був проведений 01.04.2023 року, внаслідок чого до страхового стажу позивача був врахований період роботи з 01.04.2018 року по 31.03.2020 року. Станом на день звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (02.05.2024) в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування були наявні відомості про сплату єдиного соціального внеску ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» по 30.11.2020 року.

Абзацом 1 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку(абзац 1 частини другої статті 24 Закону № 1058-IV).

Як вбачається з Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) позивач з квітня 2007 року по березень 2024 року включно перебувала у трудових відносинах з ВП «Шахта «Коляревська» ДП «Селидіввугілля», що також підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 . Запису про звільнення трудова книжка не містить.

Індивідуальні відомості про застраховану особу (довідка форми ОК-5) (сформовані станом на час розгляду заяви) містять відомості про отриману заробітну плату для нарахування пенсії у період з квітня 2007 року по березень 2024 року включно, проте відомості щодо сплати страхових внесків у період з березня 2010 року по грудень 2010 року та з грудня 2020 року по березень 2024 року включно відсутні.

Відповідно до довідки № 04-22/1033 від 13 травня 2024 року, виданої ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», за період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року на заробітну плату ОСОБА_1 здійснювалось нарахування єдиного соціального внеску щомісячно. Згідно з довідкою № 04-22/1034 від 13 травня 2024 року, виданою ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», за період з 01.01.2020 року по 30.04.2024 року на заробітну плату ОСОБА_1 здійснювалось нарахування єдиного соціального внеску щомісячно.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, зокрема, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону; філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами, - для осіб, зазначених у пункті 4 статті 11 цього Закону.

Страхувальники відповідно до положень частини 1 статті 15 Закону № 1058-ІV є платниками страхових внесків.

Згідно зі статтею 20 Закону № 1058-ІV обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище норм Закону № 1058-ІV дає підстави для висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески.

Періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того сплатило підприємство-страхувальник ці страхові внески (єдиний внесок) чи ні, оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за наявності відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), - не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 4 вересня 2018 року в справі № 482/434/17, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Разом з цим, відсутність відомостей стосовно нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на яку (який) відповідно до закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), свідчить про відсутність підстав для зарахування відповідного періоду до страхового стажу особи.

Аналогічна позиція викладена в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2023 по справі №200/2155/23.

Суд зазначає, що Індивідуальні відомості про застраховану особу містять відомості про нараховану заробітну плату по березень 2024 року включно. Отже, період роботи ОСОБА_1 у ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01 жовтня 2020 року по 31 березня 2024 року підлягають зарахуванню до її страхового стажу.

З наведеного вбачається, що на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії відповідно до положень частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач мала більше 24 місяців страхового стажу після попереднього перерахунку пенсії, яким страховий стаж враховано по 31.03.2020 року, а отже набула право на перерахунок пенсії за ч. 4 статті 42 Закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 08.05.2024 року № 28 щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії є протиправним.

Щодо періоду з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року суд зазначає таке.

Підставою для звернення позивача до суду з цим позовом стали дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у перерахунку за наслідком розгляду заяви позивача від 02 травня 2024 року.

Суд зауважує, що позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 02 травня 2024 року щодо здійснення перерахунку її пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено право позивача на перерахунок пенсії по збільшенню страхового стажу у разі набуття такого стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.06.2024 року № 14627-12272/С-02/8-0500/24, ОСОБА_1 пенсію призначено з 05 жовтня 2026 року. Період роботи позивача з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року не був врахований територіальним органом Пенсійного фонду України саме під час призначення пенсії.

В даному випадку спір між позивачем та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року відсутній, оскільки такий стаж був набутий позивачем до призначення пенсії та не зарахований до її страхового стажу територіальним органом Пенсійного фонду України, який призначав позивачу пенсію. Доказів звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо зарахування вказаного періоду до її страхового стажу сторонами не надано.

Матеріали справи не містять доказів порушення прав позивача в частині незарахування до страхового стажу вказаного періоду. Відтак позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач у позовній заяві просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у перерахунку пенсії.

Відповідно до положень статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зазначає, що за наслідком розгляду заяви позивача від 02 травня 2024 року про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було прийнято рішення від 08 травня 2024 року №28 про відмову у здійсненні такого перерахунку, яке судом визнано протиправним. Відтак зазначене рішення підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 травня 2024 року про перерахунок пенсії відповідно до ч. 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає, що в позовній заяві мова йде про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже суд вважає зазначення позивачем в позовних вимогах частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» технічною помилкою.

З огляду на викладене та встановлені судом обставини справи, ефективним способом захисту прав позивача є задоволення позову частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 08 травня 2024 року №28 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 травня 2024 року про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля» з 01.04.2020 року по 31.03.2024 року включно.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн. відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (адреса: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенко Олександра, буд. 7, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (адреса: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенко Олександра, буд. 7, ) від 08 травня 2024 року №28 про відмову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області(адреса: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенко Олександра, буд. 7, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 02 травня 2024 року про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля» з 01.04.2020 року по 31.03.2024 року.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (адреса: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенко Олександра, буд. 7, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 900 (дев`ятсот) гривень 00 коп.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 29 липня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар