Справа № 160/24475/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана через систему «Електронний суд» її представником - адвокатом Гейком Валерієм Івановичем, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, у якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.07.1978 до 31.12.1997 та прийняти рішення, яким призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня її звернення із заявою про призначення пенсії 21.03.2023.
Ухвалою від 28.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії заяви ОСОБА_1 від 21.03.2023 про призначення пенсії за віком та доданих до заяви документів; постановлено надати витребувані докази у строк для подання відзиву.
У відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який надійшов через систему «Електронний суд» 01.11.2023, відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог зазначив, що 21.03.2023 позивач звернулася із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яку за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2023 до 31.12.2023 не менше 30 років. При обчисленні трудового стажу відповідачем 2 не зараховано періоди роботи з липня 1978 року до грудня 1997 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 26.07.1978, оскільки не взято до уваги документи про зміну прізвища та свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 09.06.1979, НОМЕР_4 від 23.02.1991, в яких наявні розбіжності. Право на пенсію позивач набула 30.06.2023. Підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії відсутні, оскільки відповідач-1 не приймав оскаржуване рішення.
10.11.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли витребувані судом докази.
Станом на час розгляду справи інших заяв по суті справи не надійшло. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно зі ст. 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Наведене кореспондується положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частинами першою-другою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.03.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, яку було прийнято 21.03.2023 та зареєстровано за № 4512.
У розписці-повідомленні зазначено, що до заяви про призначення пенсії було додано такі документи: диплом про навчання № 118/01-05; довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 № 03-44/Г-119т; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; заяву про спосіб виплати пенсії; паспорт; свідоцтво про народження № НОМЕР_5 ; свідоцтва про народження дитини №№ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; свідоцтва про шлюб №№ НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; трудову книжку НОМЕР_2 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 34 від 29.03.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . У рішенні зазначено, що вік заявниці становить 62 роки 08 місяців, її страховий стаж 23 роки 01 місяць 09 днів, необхідний страховий стаж 26 років. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, не прийнято до уваги документи про зміну прізвищ, в яких зазначено по батькові особи « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », що не відповідає паспортним даним російською мовою « ОСОБА_5 », а саме: у свідоцтві про шлюб НОМЕР_3 від 09.06.1979, згідно з яким змінено прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », зазначено по батькові російською мовою « ОСОБА_3 »; у свідоцтві про шлюб НОМЕР_4 від 23.02.1991, згідно з яким змінено прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », зазначено по батькові російською мовою « ОСОБА_4 ». У зв`язку із зазначеним, при обчисленні страхового стажу не враховано дані трудової книжки НОМЕР_2 від 26.07.1978, за період протягом липня 1978 року грудня 1997 року, свідоцтва про народження дитини НОМЕР_11 від 02.06.1984, ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки зазначено відомості про матір російською мовою - « ОСОБА_2 ». До страхового стажу не зараховано періоди роботи протягом січня-травня, серпня 2004 року, серпня 2019 року лютого 2020 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня сплата страхових внесків за нарахований дохід. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 30.06.2023. У призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років.

Не погодившись з рішенням відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з розрахунком стажу ОСОБА_1 (форма РС-право) до її страхового стажу зараховано такі періоди: 06.10.1993 05.10.1996 (догляд за дитиною до трьох років), 01.01.1998 31.12.2003, 01.01.2004 31.05.2004, 01.08.2004 23.08.2004, 01.09.2004 01.02.2011, 02.05.2011 01.12.2011, 02.12.2011 30.04.2012, 01.05.2012 31.05.2012, 01.06.2012 01.02.2020.

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , заповнена вперше 26.07.1978, містить, зокрема, запис про її навчання з 01.09.1977 до 19.07.1978, внесений на підставі атестату № 9957 від 21.07.1978. Також у трудовій книжці позивача містяться, зокрема, такі записи:

запис № 1: 24.07.1978 прийнята машиністом баштового крана з п`ятим розрядом в Управління механізації будівництва № 2 «МІНТЯЖБУД УРСР» (наказ № 71-к від 24.07.1978);

запис № 2: 14.06.1982 звільнена за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП УРСР (наказ № 79-к від 14.06.1982);

запис № 3: 10.06.1983 прийнята машиністом баштового крана з п`ятим розрядом в Управління механізації будівництва № 2 «МІНТЯЖБУД УРСР» (наказ № 84к від 09.06.1983);

запис № 4: 26.11.1987 УМС-2 тр. ДТСМ перейменовано на УМС-10 тр. Дніпробудмеханізація (наказ № 47к від 26.11.1987);

запис № 5: 30.01.1988 відповідно до постанови ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 14.08.1986 № 970 та наказу № 311 від 30.12.1987, у зв`язку з реорганізацією звільнена за переведенням до УМС тр. 17 відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП УРСР (наказ № 14к від 30.01.1988);

запис № 6: 01.02.1988 прийнята до УМС тр. 17 на дільницю баштових кранів машиністом баштового крана з п`ятим розрядом в порядку переведення з УМС-10 треста ДСМ у зв`язку з реорганізацією підприємства (наказ № 13к від 01.02.1988);

запис № 7: 10.04.1996 УМС будтреста № 17 перейменовано в УМС ВАТ «Будівельно-монтажний трест № 17» (наказ № 23к від 10.04.1996);

запис № 8: 23.08.2004 звільнена у зв`язку з ліквідацією ВАТ «Будівельно-монтажний трест № 17» відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ № 103 від 23.08.2004).

Зазначені записи про роботу позивача засвідчені печатками, містять прізвища та ініціали, підписи уповноважених осіб. На першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 містяться записи про зміну прізвища позивача з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 » на підставі свідоцтв про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 09.06.1979 та серії НОМЕР_4 від 23.02.1991, та виправлення її по батькові з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 » на підставі паспорта серії НОМЕР_12 , з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки.

У паспорті громадянина України серії НОМЕР_12 , виданому 12.08.1998 Бабушкінським РВДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, по батькові позивача російською мовою зазначено як « ОСОБА_5 ».

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 09.06.1979 « ОСОБА_9 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , після укладення шлюбу 09.06.1979 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (російською мовою).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 23.02.1991 « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , після укладення шлюбу 23.02.1991 змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Згідно з підпунктом 2.10 пункту «б» Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, яка була чинною на час заповнення записів про роботу позивача з 24.07.1978 до 28.07.1993 у трудовій книжці НОМЕР_2 , відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Згідно з підпунктом 2.12 пункту «б» цієї Інструкції зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорти, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58 від 29.07.1993), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції № 58 від 29.07.1993 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п. 4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Пунктом 2.13 Інструкції № 58 передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), передбачено перелік документів, що додаються до заяви для призначення пенсії за віком.

Згідно з п.п. 3 п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку № 22-1.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 для підтвердження її стажу за період з 24.07.1978 до 31.12.1997 достатньо, оскільки у трудовій книжці зазначено періоди роботи позивача, записи засвідчені підписами та печатками.

Як встановлено з матеріалів справи, до заяви про призначення пенсії від 21.03.2023 позивачем було додано архівну довідку № 03-44/Г-119т від 05.03.2020 Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, відповідно до якої в архівному фонді ВАТ «Будівельно-монтажний трест № 17 Управління механізації будівництва м. Дніпропетровськ» у наказах начальника з кадрових питань (особового складу) за 1988 та 2004 роки наявні відомості про те, що:

01.02.1988 у зв`язку з реорганізацією підприємства « ОСОБА_2 » (у справі зазначено російською мовою) прийнята машиністом баштового крану 5 розряду на ділянку баштових кранів за переведенням з «УМС-10 треста ДСМ» (наказ від 01.02.1988 № 13-к);

23.08.2004 « ОСОБА_10 » (так у справі) звільнена у зв`язку з ліквідацією підприємства згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ від 23.08.2004 № 103). В особових рахунках по заробітній платі працівників ділянки баштових кранів за червень 1988 року червень 1993 року зазначена « ОСОБА_11 », машиніст баштового крану 5 розряду, табельний № 1172.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що трудова книжка НОМЕР_2 містить неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності ОСОБА_1 , тому зазначений відповідачем-2 недолік не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періоду трудової діяльності позивача з 24.07.1978 до 14.06.1982, з 10.06.1983 до 30.01.1988, з 01.02.1988 до 31.12.1997 згідно з вказаною трудовою книжкою до страхового стажу, що враховується при призначенні пенсії. Як зазначено вище, записи про трудову діяльність щодо спірних періодів внесені на підставі наказів, засвідчені печатками, містять прізвище та ініціали, підпис уповноваженої особи.

Крім того, з розрахунку стажу позивача встановлено, що період її роботи на ВАТ «Будівельно-монтажний трест № 17» Управління механізації будівництва частково враховано відповідачем-2 до її страхового стажу з 01.01.1998 до 23.08.2004.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області було протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком рішенням № 34 від 29.03.2023, оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не формальні неточності у документах.

Порядок приймання, оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та прийняття рішення за заявою позивача від 21.03.2023 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.

Суд зазначає, що протиправно не зарахувавши періоди роботи ОСОБА_1 з 24.07.1978 до 14.06.1982, з 10.06.1983 до 30.01.1988, з 01.02.1988 до 31.12.1997 до її страхового стажу, відповідач передчасно дійшов висновку про відсутність необхідного страхового стажу у позивача та відмовив у призначенні пенсії за віком. Така відмова є необґрунтованою, прийнятою без урахування та оцінки всіх обставин, що мають значення при прийнятті цього рішення. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 34 від 29.03.2023 та зобов`язання відповідача-2 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 вказані періоди її роботи.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком, до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

Обчислення страхового стажу та призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених законодавцем повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України зобов`язує відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 21.03.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, та правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з виходом за межі позовних вимог в частині обрання способу захисту порушеного права позивача.

Беручи до уваги вищенаведене, а також, що відповідача-1 не було визначено органом призначення пенсії позивачу, підстави для задоволення позовних вимог, пред`явлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За подання до суду даної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у сумі 858,88 грн (2684,00 х 0,4 х0,8 = 858,88).

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 3757,60 грн, що підтверджується квитанцією № 7266-7340-5943-6035 від 25.09.2023.

Отже, позивачем надміру сплачено судовий збір у сумі 2898,72 грн (3757,60-858,88).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплаті судового збору в сумі 858,88 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 34 від 29.03.2023 про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області області:

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 24.07.1978 до 14.06.1982, з 10.06.1983 до 30.01.1988, з 01.02.1988 до 31.12.1997;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.03.2023 та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_13 .

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, місцезнаходження: 54020, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, .

Повний текст рішення складено 30.07.2024.

Суддя В.В. Рянська