Справа № 380/23969/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/23969/23 пров. № А/857/11765/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі № 380/23969/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ФОРВАРД УКРАЇНИ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови,

місце ухвалення судового рішення м. Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїГулик А.Г.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі № 380/23969/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ФОРВАРД УКРАЇНИ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Львівської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001407.

Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100253/1 від 23.05.2023.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ФОРВАРД УКРАЇНИ» судовий збір у розмірі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що під час здійснення митного контролю відповідач опрацював інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено, що у фактурі міститься посилання на замовлення 11603, такий самий номер замовлення є і у проформі, проте документ з таким номер не надано до митного оформлення; у п.2.1 Договорі на перевезення №П25032021/1 від 25.03.2021 року зазначено, що перевезення здійснюється на підставі Заявки, яка містить істотні умови перевезення. Зазначений документ до митного оформлення не надано. Також у фактурі 2022-90001993 наявні 4 товари, а згідно з експортними митними деклараціями задекларовано 5 товарів, яким чином та з яких причин було виокремлено вартість за цими товарами не відомо. Підтверджуючі документи відсутні. У преамбулі Додаткової угоди №2 від 20.10.2022, зазначено: «… вирішили укласти дану додаткову угоду №1 до Договору С280120/1», проте номер такої угоди 2; - сума попередньої 100 % оплати за товар не відповідає сумі інвойсу 36712 та 48262 відповідно. Таким чином, на думку апелянта, документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності, та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, апелянт зазначає, що обираючи джерело інформації для визначення митної вартості за резервним методом митниця керувалася статтею 64 МКУ та враховувала вимоги статей 58-61 МКУ, зокрема в частині меншої з двох альтернативних вартостей, часу імпорту, характеристик товару тощо.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі наявні у нього документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містили повну інформацію про складові митної вартості, а відповідачем не надано доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації про митну вартість товару, відтак оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО ФОРВАРД позові УКРАЇНИ» укладено зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу № С280120/1 з компанією «ІМПЕКСТРАКО ЕНВІ» (IMPEXTRACO NV), Королівство Бельгія, згідно з умовами якого продавець продає, а покупець купує, приймає та оплачує товари, зазначені в рахунках (інвойсах) до договору, отриманих протягом дії договору, які є невід`ємною частиною договору.

21.04.2023 року на виконання умов згаданого Договору позивач здійснив оплату за товар в сумі 25395,00 доларів США на рахунок продавця, що підтверджується копією платіжного доручення (квитанції) про SWIFT-переказ № 103 від 21.04.2023 року на рахунок ВЕ0856 IMPEXTRACO NV 25395,00 доларів США (код 33В), в якій в деталях платежу (код 70) зазначено: "передоплата Договір NoС280120/1 від 28.01.2021 року Проформа Інвойс № 90015849 від 14.04.2023".

15.05.2023 року на виконання умов згаданого Договору позивач здійснив оплату за товар в сумі 36712,00 доларів США на рахунок Продавця, що підтверджується копією платіжного доручення (квитанції) про SWIFT-переказ № 103 від 15.05.2023 року на рахунок ВЕ0856 IMPEXTRACO NV 36712,00 доларів США (код 33В), в якій в деталях платежу (код 70) зазначено: "передоплата Договір NoС280120/1 від 28.01.2021 року Проформа Інвойс № 90016161 від 12.05.2023".

При цьому, два платіжні документи № 103 від 21.04.2023 та № 103 від 15.05.2023 здійснені щодо окремих інвойсів - № 90015849 від 14.04.2023 та № 90016161 від 12.05.2023.

На підставі Договору купівлі-продажу № С280120/1 від 28.01.2021 року, Проформи інвойс від 14.04.2023 р. № 90015849 ("VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) на суму 11550,00 доларів США, який не має відношення до оскаржуваного Рішення) та Проформи Інвойс від 12.05.2023 No90016161, позивач придбав у Продавця за кордоном (Королівство Бельгія) товари, зазначені в рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347 на загальну суму 48262,00 доларів США, а саме:

1)препарат "VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) в кількості 500 кг за ціною 11550,00 доларів США (ціна за одиницю товару 23,10 доларів США);

2)препарат "ТОСОМІХ 500" (вітамін Е) в кількості 4000 кг за ціною 32680,00 доларів США (ціна за одиницю товару 8,17 доларів США);

3)препарат "ВІРЕХ Н2" (вітамін Н (D-біотин) в кількості 200 кг за ціною 872,00 долара США (ціна за одиницю товару 4,36 доларів США);

4)препарат "PROPIMPEX" в кількості 2000 кг за ціною 3160,00 доларів США (ціна за одиницю товару 1,58 долара США).

Судом звернуто увагу на те, що у рахунку-фактурі вказано всі товари за проформою №90016161 від 12.05.2023, а також препарат "VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) в кількості 500 кг за ціною 11550,00 доларів США, що не був поставлений раніше, проте був включений за проформою № 90015849 від 14.04.2023 та оплачений відповідно до платіжного документу № 103 від 21.04.2023.

22.05.2023 позивач з метою митного оформлення придбаних товарів уповноваженим представником декларанта ПП «БРОК-ЮК» до Львівської митниці подав Електронну декларацію ІМ 40 ДЕ № 23UA88U3. Вантаж заявлений за фактурною митною вартістю згідно з інвойсом від 16.05.2023 № 2022-90002347. Ціна імпортованого товару визначена в сумі 48262,00 доларів США. Митна вартість імпортованих товарів визначена за основним методом за ціною договору.

Разом з митною декларацією до митного оформлення Декларантом подано копії наступних документів, перелік яких наведено у графі 44 вказаної митної декларації, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, а саме: договору купівлі-продажу №280120/1 від 28.01.2021 року з додатками до нього; додаткової угоди № 1 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 28.12.2021 р.; додаткової угоди № 2 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20.10.2022 р.; додаткової угоди № 3 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12.12.2022 р.; рахунку-проформи від 12.05.2023 р. No90016161; рахунку-фактури (інвойса) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347; міжнародної автотранспортної накладної (CMR) 204276558 від 16.05.2023; митної декларації країни відправлення MRN 23BEE287 від 16.05.2023 р.; митної декларації країни відправлення MRN 23BEE942 від 16.05.2023 р.; квитанції про SWIFT-переказ №103 від 16.05.2023 року; рахунку на оплату послуг з перевезення вантажу № 927 від 16.05.2023 р.; довідки № NLAL-007054 від 16.05.2023 р. про транспортні витрати до Договору № 25032021/1 від 25.03.2021 р.; договору про надання митно- брокерських послуг № 1/21 від 18.03.2021 року; договору про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні № П25032021/1 від 25.03.2021 р.; сертифікату про походження товару, засвідченого печаткою Торгово-промислової палати Королівства Бельгія 15.05.2023 року за № 82 2023 012989; Сертифікату аналізів (Certificate of analysis) б/н від 11.05.2023 VITAMIN A 1000 IUMG.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 22.05.2023 № 23UA88U3 документів державним інспектором відділу митного оформлення «Муроване» митного поста «Львів-Північний» Львівської митниці ОСОБА_1 повідомлено уповноваженого представника Позивача в електронній формі, керуючись частинами третьою-четвертою статті 53 Митного кодексу України (надалі - МК України), про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: 1) рахунку-фактури (інвойсу) або рахунку-проформи (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку 3 бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог ст.254 МК України. Також було запропоновано Декларанту за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості Товарів (копія письмового повідомлення консультації в електроній формі додається до позовної заяви).

За результатами письмових консультацій, уповноваженою особою позивача подано відповідачу запропоновані до подачі копії документів та усіх інших додаткових документів, що підтверджується повідомленням уповноваженого представника позивача на адресу відповідача в електронній формі, а саме:

1) 3 приводу надання рахунку-фактури (інвойсу) або рахунку-проформи (якщо товар не е об`єктом купівлі-продажу) уповноваженою особою позивача подано відповідачеві:

- рахунок-проформу №90016014 від 14.04.2023 р.;

2) 3 приводу надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено, уповноваженою особою позивача подано відповідачеві:

- копію банківського платіжного документу, що стосується товару квитанції про SWIFT- переказ № 103 від 21.04.2023 року;

3) 3 приводу надання за наявності інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, уповноваженою особою позивача не подано додаткових документів у зв`язку з їх відсутністю;

4) 3 приводу надання транспортних (перевізних) документів, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, уповноваженою особою позивача подано відповідачеві:

- копію заявки № 3896 від 15.05.2023;

- Договір № 25032021/1 від 25.03.2021 про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні;

5) 3 приводу надання страхових документів, а також документів, що містять вартість страхування, у разі якщо здійснювалося страхування, уповноваженою особою позивача не подано відповідачеві додаткових документів з наступних причин.

Керуючись п. 9.2. Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні та по території України від 25.03.2021 р. № 25032021/1, використання книжки МДП, CMR, CMR страхування, книжки ЄКМТ і т.д. узгоджуються в Заявці додатково.

Заявкою № 3896 від 15.05.2023 на транспортне перевезення до Договору №П25032021/1 від 25.03.2021 про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним - Заявка) не передбачено страхування транспортом у міжнародному сполученні.

Це ж саме підтверджується Довідкою про транспортні витрати до Договору №25032021/1 від 25.03.2021 р.;

6) 3 приводу надання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, уповноваженою особою позивача не подано відповідачеві додаткових документів, оскільки треті особи за зовнішньоекономічним договором купівлі-продажу № С280120/1 від 28.01.2021 р. не залучались;

7) 3 приводу надання рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, котрактом), уповноваженою особою позивача додаткових документів відповідачеві не подано, оскільки треті особи за зовнішньоекономічним договором купівлі-продажу №С280120/1 від 28.01.2021 р. не залучались;

8) 3 приводу надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), уповноваженою особою позивача додаткових документів відповідачеві не подано, оскільки треті особи за зовнішньоекономічним договором купівлі-продажу № С280120/1 від 28.01.2021 р. не залучались;

9) 3 приводу надання виписки з бухгалтерської документації, уповноваженою особою позивачеві додаткових документів відповідачеві не подано, оскільки разом з митною декларацією відповідачеві подано вичерпний перелік бухгалтерської документації, яка підтверджує складову митної вартості Товарів.

10) з приводу надання каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, уповноваженою особою позивача подано відповідачеві:

- копію прейскуранту (прайс-листа) виробника Товарів б/н від 16.05.2023 р.

- копію комерційної пропозиції виробника від 12.05.2023

11) 3 приводу надання копії митної декларації країни відправлення, уповноваженою особою позивача повторно документів відповідачеві не подано, оскільки зазначені документи подані відповідачеві разом з митною декларацією під час розмитнення товарів 22.05.2023 p.;

12) 3 приводу надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, уповноваженим представником позивача разом з митною декларацією подано відповідачеві копію сертифікату про походження товару, засвідченого печаткою Торгово-промислової палати Королівства Бельгія 15.05.2023 року за № 82 2023 012989;

13) 3 приводу надання перекладів документів відповідно до вимог статті 254 МК України, уповноваженим представником позивача переклади документів відповідачеві не подано, з врахуванням статті 254 МК України.

Незважаючи на викладене, 23.05.2023 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100253/1.

Не погоджуючись з карткою відмови та рішенням відповідача щодо коригування митної вартості, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина 3 статті 53 МК України передбачає обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті ( ч.5 ст.53 МК України).

Згідно із ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції) здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу ( ч.3 ст.54 МК України).

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Згідно з положеннями статті 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Виходячи з аналізу наведених норм, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, колегія суддів звертає увагу, що рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З вищенаведеного висновується, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Колегія суддів наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи встановлено, що митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом - ціною зовнішньоекономічного договору.

Для підтвердження заявленої митної вартості ввезених товарів декларант подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема, договіп купівлі-продажу №280120/1 від 28.01.2021 року з додатками до нього; додаткову угоду № 1 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 28.12.2021 р.; додаткову угоду № 2 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20.10.2022 р.; додаткову угоду № 3 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12.12.2022 р.; рахунок-проформу від 12.05.2023 р. No90016161; рахунок-фактуру (інвойс) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347; міжнародну автотранспортну накладну (CMR) 204276558 від 16.05.2023; митну декларацію країни відправлення MRN 23BEE287 від 16.05.2023 р.; митну декларацію країни відправлення MRN 23BEE942 від 16.05.2023 р.; квитанцію про SWIFT-переказ №103 від 16.05.2023 року; рахунок на оплату послуг з перевезення вантажу № 927 від 16.05.2023 р.; довідку № NLAL-007054 від 16.05.2023 р. про транспортні витрати до Договору № 25032021/1 від 25.03.2021 р.; договір про надання митно- брокерських послуг № 1/21 від 18.03.2021 року; договір про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні № П25032021/1 від 25.03.2021 р.; сертифікат про походження товару, засвідчений печаткою Торгово-промислової палати Королівства Бельгія 15.05.2023 року за № 82 2023 012989; Сертифікат аналізів (Certificate of analysis) б/н від 11.05.2023 VITAMIN A 1000 IUMG.

Крім того, ТОВ «Агро форвард України» на електронне повідомлення митного органу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої вартості товару надіслало митниці повідомлення про надання додаткових документів та додатково надало: рахунок-проформу, копію банківського платіжного документу, заявку на перевезення, договір про надання послуг перевезення, копію прейскуранту, копію комерційної пропозиції виробника.

Разом з тим, за результатами їх розгляду відповідач вважав, що надані документи містять розбіжності, а саме: у фактурі міститься посилання на замовлення 11603, такий самий номер замовлення є і у проформі, проте документ з таким номер не надано до митного оформлення; у п.2.1 Договорі на перевезення №П25032021/1 від 25.03.2021 року зазначено, що перевезення здійснюється на підставі Заявки, яка містить істотні умови перевезення. Зазначений документ до митного оформлення не надано. Також у фактурі 2022-90001993 наявні 4 товари, а згідно з експортними митними деклараціями задекларовано 5 товарів, яким чином та з яких причин було виокремлено вартість за цими товарами не відомо. Підтверджуючі документи відсутні. У преамбулі Додаткової угоди №2 від 20.10.2022, зазначено: «… вирішили укласти дану додаткову угоду №1 до Договору С280120/1», проте номер такої угоди 2; сума попередньої 100 % оплати за товар не відповідає сумі інвойсу 36712 та 48262 відповідно.

Щодо доводів відповідача про відсутність під час митного оформлення документу замовлення № 11603, на який є посилання і у проформі, то колегія суддів зазначає, що при надсиланні вимоги митного органу до декларанта про надання додаткових документів, документ замовлення № 11603 не запитувався, про його відсутність не згадувалося. Натомість відповідач, вимагаючи надати додаткові документи, просто зацитував статтю 53 МКУ без конкретизації, яких саме документів недостатньо для митного оформлення товарів, тим самим спонукаючи позивача діяти на власний розсуд. Тому, покликання на відсутність котрогось із документів, які раніше не витребовувались, як на підставу для коригування митної вартості товару, є очевидно безпідставними та необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення про невідповідність партії товарів, що перевозиться, кількісним та вартісним відомостям щодо товарів, то судом першої інстанції вірно враховано наступне.

Заявка до договору на перевезення вантажу № 3896 від 15.05.2023, що надавалась відповідачу в якості підтверджуючого митну вартість товарів документу, містить опис вантажу, що підлягав завантаженню з двох різних місць завантаження і двох різних Продавців, адреси місця завантаження яких, зазначені в Заявці, оплата яких здійснювалась на підставі двох різних рахунків-проформ (інвойсів), а саме: на суму 39390 Євро постачались Товари від KEMIN EUROPA N.V., на суму 36712 Доларів США постачались Товари від компанії IMPEXTRACO NV.

Митне оформлення Товарів з рахунку-фактури (інвойсу) на суму 39390 Євро від Продавця KEMIN EUROPA N.V., що також увійшли до Заявки № 3896 від 15.05.2023 на транспортне перевезення, проводилось за іншою митною декларацією і відношення до митного оформлення товарів, за яким прийняте оскаржуване рішення, не має.

Заявка № 3896 від 15.05.2023 на транспортне перевезення за змістом п. 2.3. Договору №125032021/1 про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні та по території України від 25.03.2021 р. є згодою Виконавця (перевізника) виконати перевезення на пропонованих умовах, яка складається не пізніше, ніж за 24 робочих години до термінів подання транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.2. Договору № 125032021/1 про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні та по території України від 25.03.2021р. Заявка повинна містити інформацію про наступне: маршрут; адреси вантажовідправника і вантажоодержувача; автомобіля; ГІБ осіб, відповідальних за завантаження і розвантаження, номери їх мобільних телефонів; опис вантажу, тип необхідного рухомого складу; додаткові або особливі умови конкретного перевезення, спосіб завантажувально- розвантажувальних робіт (механізована, ручна; задня, бокова, верхня). До переліку обов`язкової інформації не увійшли вага і вартість вантажу, вона вносилась до Заявки № 3896 від 15.05.2023 року на транспортне перевезення Позивачем на підставі попередніх даних про наявність у Продавця товару на складі для завантаження.

На момент формування Заявки № 3896 на транспортне перевезення 15.05.2023 року на складі Продавця не було в наявності однієї позиції Товару - препарату "VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) на суму 11550,00 доларів США, що був сплачений за іншою квитанцією про SWIFT-переказ № 103 від 21.04.2023 року на загальну суму передоплати у 25395,00 доларів США на підставі іншого рахунку-проформи No90015849 від 14.04.2023 р.

Тому на момент формування Заявки № 3896 на транспортне перевезення 15.05.2023 року вартість такого препарату попередньо, до моменту завантаження, не була відображена в Заявці № 3896 від 15.05.2023 на транспортне перевезення.

А на момент завантаження і відправки Продавцем товарів 16 травня 2023 року було сформовано Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347 на підставі усіх наявних на складі позицій товарів, серед яких був попередньо відсутній препарат "VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) на суму 11550,00 доларів США, і сума Рахунку- фактури (інвойсу) (Commercial invoice) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347 склала суму Товарів у розмірі 48262,00 доларів США.

З приводу доводів апеляційної скаргим про наявність розбіжності щодо кількості товарів відповідно до рахунка-фактури (інвойса) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347 (у скарзі відповідачем помилково зазначено номер фактури 2022-90001993), з одного боку, та згідно з митними деклараціями країни відправлення, з іншого, то колегія суддів зазначає, що у згаданих митних деклараціях товар з однаковою назвою розділений на кілька позицій з огляду на здійснення поставки товару з різних партій, що завантажений (залежно від номеру партії) на різні піддони (всього - сім піддонів), що підтверджується відомостями, вказаними у пакувальному листі (а.с.44-45 т.1). У рахунку-фактурі ці товари згруповані у чотири позиції за назвою (а.с.32 т.1), проте загальна вага по кожному найменуванню, кількість мішків та ціна товарів в усіх документах співпадає за своїми числовими значеннями.

Так само колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що у преамбулі Додаткової угоди №2 від 20.10.2022, «…вирішили укласти дану додаткову угоду № 1 до Договору С280120/1», проте номер такої угоди 2, оскільки приймає пояснення позивача про те, що це технічна описка, допущена сторонами, яка жодним чином не вливає на розрахунок митної вартості.

Щодо доводів відповідача про не відповідність суми попередньої 100% оплати за товар сумі інвойсу у розмірі 36712,00 доларів США та 48262,00 доларів США відповідно, а також про те, що рахунок на оплату товару і платіжне доручення не ідентифікуються з такою поставкою, то судом першої інстанції вірно зазначено наступне.

Так, судом встановлено, що товари згідно з рахунком проформою № 90016161 від 12.05.2023, що є попереднім рахунком за товари, сплачені позивачем в повному обсязі за платіжним дорученням (квитанцією) про SWIFT-переказ № 103 від 15.05.2023 року на суму 36712,00 доларів США.

До завантаження і відправки постачальник сформував Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347 на суму Товарів у 48262,00 доларів США.

Товар - "VITAMIN A 1000 IU/MG" (Вітамін А 1000) на суму 11550,00 доларів США, який не має відношення до оскаржуваного Рішення, що увійшов до рахунку-фактури (інвойсу) (Commercial invoice) від 16.05.2023 р. № 2022-90002347, був сплачений раніше на підставі рахунку проформи № 90015849 від 14.04.2023 р. разом з іншими товарами на загальну суму передоплати у 25395,00 доларів США, що підтверджується квитанцією про SWIFT-переказ № 103 від 21.04.2023 року.

Відтак, колегія суддів зазначає, що висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Щодо митної декларації для товару 1 - МД № 23UA24U4 від 07.03.2023 - де митна вартість такого товару становить 8,707 дол. США за кг.; для товару 3 - МД № 23UA21U2 від 27.02.2023 - де митна вартість такого товару становить 5,07 дол. США за кг., які були використані відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення, то колегія суддів зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за більшою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а опирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.

Однак, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що будь-яка інформація, отримана від юридичних осіб носить виключно інформативний характер та не є безумовною рекомендацією митному органу визначати митну вартість інших аналогічних/подібних товарів саме за такою вартістю. Кожна зовнішньоекономічна угода містить свої умови, які погоджуються сторонами. Принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно визначити вартість товару.

Відповідно до Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, (затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р.за № 883/21195) посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постановах від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов та обсягів поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Натомість в порушення приведених приписів митного законодавства, відповідач не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки, комерційних умов такої поставку, тощо, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари та інші характеристики, що в своїй сукупності могли впливати на митну вартість ввезених в Україну партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.

Подаючи апеляційну скаргу відповідач не довів та не спростував належними доказами обставин з приводу того, що в ході визначення митної вартості за другорядним методом ним було здійснено належні коригування з урахуванням виробника, умов їх поставки, комерційних умов такої поставки, року випуску товарів, довготривалості договірних зв`язків, тощо.

Окрім того, відповідач не довів обставин з приводу відсутності у базі даних відомостей щодо інших поставок подібних (аналогічних) товарів на митну територію України за ціною, що є менша ніж та яку обрав відповідач.

Відповідач маючи доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів, міг відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо.

Натомість, відповідач обмежився лише зазначенням номеру та дати ВМД, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, без будь-якого обґрунтування їх вибору із сотень інших митних оформлень, без будь-якого пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару.

В ході подання та розгляду апеляційної скарги відповідач вказані недоліки не усунув та не довів належними доказами, що обрана ним вартість згідно була найменшою вартістю і вартість такого товару співпадала з основними характеристиками товару та умовами його постачання.

Ураховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано відзначено про надання позивачем митному органу належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем же в свою чергу не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі № 380/23969/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос