Справа № 600/1917/24-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Чернівці Справа № 600/1917/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою.

У С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчився на загальну суму 13373,57 грн.

Позов обґрунтований тим, що під час проходження відповідачем служби у військовій частині йому видані предмети однострою, вартість яких, з огляду на звільнення відповідача зі служби, підлягає відшкодуванню.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.05.2024 відкрито провадження в адміністративні справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Про відкриття провадження в даній адміністративній справі та призначення її до розгляду повідомлено відповідача за зареєстрованим місцем проживання згідно обліків АДРЕСА_1 ), що підтверджується матеріалами справи. Згідно довідок Укрпошти від 15.05.2024 та від 05.06.2024 рекомендовані поштові відправлення, адресовані відповідачу, повернуто до суду.

Частиною 6 ст. 251 КАС України встановлено, що днем вручення судового рішення є, в т. ч. день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи приписи ст. 251 КАС України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження в адміністративній справі, незважаючи на невручення поштових відправлень останньому з незалежних від суду причин.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.11.2021 № 224 солдата ОСОБА_1 з 04.11.2021 зараховано до списків особового складу частини та на всі види грошового забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.08.2023 № 242, солдата ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 49-РС від 31.05.2023 згідно підпункту В пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання), з 23.08.2023 відповідача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно із абз.8-9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від від 23.08.2023 № 242, наказано утримати з відповідача грошові кошти за недоніс речового майна у сумі 8304,80 грн згідно довідки розрахунку №40 від 11.07.2023 та грошові кошти за інвентарне речове майно, яке було втрачено в сумі 5068,77 грн згідно довідки розрахунку №39 від 11.07.2023.

У відповідності до довідки-розрахунку №40 від 11.07.2023, на утримання грошових засобів за недоніс речового майна звільненого в запас солдата ОСОБА_1 , з останнього підлягає до відшкодування 8304,80 грн.

У відповідності до довідки-розрахунку №39 від 11.07.2023 на утримання грошових засобів за недоніс за інвентарне речове майно, яке було втрачено солдату ОСОБА_1 , з останнього підлягає до відшкодування 5068,77 грн.

Отримання речового майна відповідачем підтверджується карткою обліку військового майна особистого користування № 642.

Зважаючи на відсутність добровільного відшкодування відповідачем вказаної суми, позивач звернувся до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача вартості виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XІV(далі - Статут).

Згідно статті 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Відповідно до статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Як встановлено судом, відповідач проходив службу в Збройних Силах України, був забезпеченим речовим майном згідно норм забезпечення та інвентарним майном, що підтверджується наявною у матеріалах справи картою обліку військового майна особистого користування № 642.

Згідно ст. 1 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

За приписами ст. 3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України від 29.06.2016 № 232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за № 768/28898, якою визначено завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Згідно із положеннями ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 № 160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що на момент звільнення відповідача зі служби в Збройних Силах України вартість речового майна, яка підлягала утриманню з відповідача складала 13373,57 грн (8304,80 грн + 5068,77 грн), що підтверджується довідками-розрахунками від 11.07.2023 № 39 та № 40.

Доказів сплати вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчився на загальну суму у розмірі 13373,57 грн, до суду відповідачем не надано.

При цьому, вжиття військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо добровільної сплати відповідачем вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, не призвели до фактичної сплати відповідачем спірної суми.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились на суму 13373,57 грн є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно частиною 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач не надав до суду доказів відшкодування вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і наявним матеріалам, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У зв`язку з відсутністю судових витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, суд не вирішує питання щодо їх стягнення з відповідача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 77, 139, 241, 246, 255, 293 та 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, на загальну суму 13373,57 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування сторін:

позивач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 );

відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя В.К. Левицький