Справа № 120/13554/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 липня 2024 р. Справа № 120/13554/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 30.11.2023 позов ОСОБА_1 задоволено. А саме, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 24.02.2022 максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити виплату ОСОБА_1 нарахованої пенсії за період з 24.02.2022 по 28.02.2023 без обмеження її максимальним розміром, а з 01.03.2023 виплачувати пенсію з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

31.01.2024 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи №120/13554/23.

04.07.2024 до суду надійшла заява позивача в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду від 30.11.2023 у справі №120/13554/23.

Обґрунтовуючи свою заяву позивач зазначив, що на виконання даного судового рішення відповідач з 01.03.2023 розпочав виплату нарахованої пенсії у розмірі 31172,69, що підтверджено розрахунком пенсії з 01.03.2023. Втім, вимогу рішення суду щодо виплати йому нарахованої пенсії за період з 24.02.2022 по 28.02.2023 без обмеження її максимальним розміром відповідач проігнорував. Відтак, на переконання позивача, відповідач протиправно не виконав судове рішення по справі №120/13554/23 від 30.11.2023 в частині виплати йому нарахованої пенсії.

Наведені дії суб`єкта владних повноважень позивач вважає неправомірними, а рішення суду таким, що не виконується належним чином.

Ухвалою від 09.07.2024 заяву позивача призначено до розгляду у порядку письмового провадження. Крім того, відповідачу встановлено строк для подання письмових пояснень щодо заяви, яка є предметом розгляду.

12.07.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшли пояснення, в яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні заяви позивача. Відповідач зазначає, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі №120/13554/23, Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 24.02.2022 становить 24631,30 грн., з 01.03.2023 - 31172,69 грн. та донараховано стягувачу кошти в сумі 22357,17 грн. за період з 24.02.2022 по 31.01.2024, що підтверджується розрахунком на доплату. Відповідач вказує, що починаючи з лютого 2024 року стягувач отримує пенсію в новому розмірі. Донараховані кошти в сумі 22357,17 грн. включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України.

Відповідач наголошує на тому, що заборгованість буде виплачена після виділення необхідних коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" передбачено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто існує законодавчо визначена передумова для здійснення фінансування за вказаним законодавчим актом виключно за рахунок бюджетних асигнувань.

Також відповідач вказує на те, що Головним управлінням сформовано потребу у бюджетних коштах, оскільки бюджетні зобов`язання та платежі здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення шляхом обліку вказаної заборгованості в Реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Водночас станом на 17.05.2024 в Головному управлінні обліковується більше 23996 судових рішень на суму понад 2 583 048 754, 15 грн., що підлягають виплаті за окремою бюджетною програмою. Відповідач просить врахувати, що в силу приписів Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Більше того, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, відповідач вважає, що вчинив усі залежні від нього дії з метою виконання рішення суду від 30.11.2023 у справі №120/13554/23 в межах своїх можливостей та відповідно до вимог чинного законодавства виконав таке рішення.

Розглянувши в письмовому провадженні відповідну заяву позивача, подану в порядку ст. 383 КАС України, суд виходив з такого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Отже, виконуючи рішення суду, відповідач зобов`язаний враховувати обставини, встановленні судовим рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 129-1 Конституції України, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним із видів судового контролю за виконанням судового рішення є визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Таким чином метою правового інституту "судового контролю за виконанням судового рішення" є забезпечення належного виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Як уже зазначалося судом вище, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити виплату нарахованої пенсії за період з 24.02.2022 по 28.02.2023 без обмеження її максимальним розміром, а з 01.03.2023 виплачувати пенсію з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

Судом встановлено, що на виконання цього рішення суду від 30.11.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 24.02.2022 проведено розрахунок пенсії позивача без її обмеженням максимальним розміром , що підтверджується наданим відповідачем розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ХЛ 55483.

При цьому, обґрунтовуючи причини не виплати позивачеві донарахованих коштів за період за період з 24.02.2022 по 31.01.2024, відповідач у своїх письмових поясненнях вказав, що дана заборгованість буде виплачена позивачу після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону №2262 встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Окрім того, відповідач наголосив, що нараховані кошти в сумі 22357,17 грн. Головним управлінням включені до Реєстру судових рішень та виплату буде здійснено в порядку черговості.

Так, оцінюючи відповідні доводи боржника щодо виплати заборгованості в розмірі 22357,17 грн. після виділення коштів з Державного бюджету на цю мету, суд насамперед виходить з того, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій. При цьому визначальним є те, чи є достатні підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, маючи реальну можливість його виконати.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Статтею 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Отже, виплати пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ здійснюються ГУ ПФУ України у Вінницькій області виключно за рахунок коштів державного бюджету. Інших фінансових можливостей, окрім зазначених, для здійснення пенсійних виплат орган Пенсійного фонду не має.

Водночас в силу приписів статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, нарахована позивачу сума заборгованості з пенсійних виплат має бути сплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. А тому проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Суд зазначає, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Проте, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Відтак з огляду на викладене, встановлені обставини вказують на неможливість виконання відповідачем рішення суду у справі №120/13554/23 в частині виплати позивачеві донарахованих коштів (заборгованості) за період з 24.02.2022 по 31.01.2024 в сумі 22357,173 грн. через відсутність у відповідача належного фінансового забезпечення та коштів з державного бюджету на відповідні цілі, що є необхідними для здійснення виплати цієї заборгованості.

Крім того, суду відомо, що бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік на момент подання відповідної заяви не прийнятий, а відповідно до Тимчасового розпису доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на 1 та 2 квартали 2024 року, фінансування видатків з Державного бюджету України на виплату існуючої заборгованості не передбачено.

В даному випадку суд бере до увагу ту обставину, що у випадку надходження грошових коштів на рахунок відповідача за відповідним цільовим призначенням, Управління автоматизованим способом, пропорційно обсягу виділених з державного бюджету коштів та кількості отримувачів, має здійснювати розрахунок та часткову виплату заборгованості в порядку черговості таких виплат. Проте, як вже наголошувалось судом вище, такі дії наразі є неможливими у зв`язку відсутністю бюджетних коштів на такі цілі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі № 373/436/17, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а, від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17 та інших, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Ба більше, суд враховує, що проблема невиконання рішень національних судів у соціальних спорах має загальнодержавний характер. Така проблема існує протягом багатьох років, а робота над її вирішенням здійснюється регулярно і найвищих рівнях публічної влади. На це, зокрема, вказує той факт, що 09.07.2021 відбувся спільний круглий стіл за участю представників Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, органів державної виконавчої служби та суддів України, на якому йшлося про критичний стан із виконанням рішень судів про перерахунок та виплату пенсій через відсутність необхідних для цього бюджетних коштів та обговорювалися шляхи виходу із ситуації, що склалась (https://supreme.court.gov.ua/supreme/pres-centr/news/1151152/;https://www.ukrinform.ua/rubric-presshall/3274220-vikonanna-risen-sudiv administrativnoi-usticii-problematika-slahi-vdoskonalenna.html; https://sud.ua/ru/news/publication/207596-pochemu-ukrainskie-pensionery-ne-mogut-vypolnit-reshenie-suda-o-vzyskanii-pensii-sudi-proveli-kruglyy-stol-s-tretyakovoy).

Зрозуміло, що в умовах війни України з російською федерацією проблема з видатками державного бюджету на соціальне забезпечення лише загострилася. Тобто проблема з виконанням рішення суду у цій справі не є індивідуальною, а охоплюється загальною проблемою належного виконання судових рішень в соціальних спорах, яка потребує системного підходу до її вирішення.

Водночас за цих обставин надані суду законом повноваження щодо здійснення судового контролю за виконанням судового рішення не здатні призвести до фактично виконання в повному обсязі ухваленого на користь позивача рішення у цій справі. Тому застосування процедури судового контролю згідно статті 383 КАС України у даному випадку жодним чином не вплине на виконання судового рішення та, відповідно, не захищатиме право позивача на отримання бюджетних коштів, позаяк виплати таких є залежною від можливостей держави виконати взяті на себе зобов`язання, а не від власного бажання відповідача у цій справі - органу Пенсійного фонду.

Крім того, суд враховує, що однією з основних засад адміністративного судочинства відповідно до ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з наданою відповідачем інформацією, на цей час в Головному управлінні перебуває на виконанні близько 23996 судових рішень (станом на 17.05.2024), за якими присуджено понад 2 мільярди 583 мільйонів гривень пенсійних виплат.

Відтак, суд зазначає, що позачергове виконання рішення у цій справі, яке ухвалене у 2023 році, порушуватиме справедливий баланс інтересів, адже інші громадяни, на користь яких судові рішення були ухвалені раніше, так само як і позивач у цій справі розраховують на отримання належних їм пенсійних виплат.

Таким чином, оскільки часткове невиконання відповідачем рішення суду у цій справі щодо виплати нарахованої заборгованості за минулий період обумовлене об`єктивними причинами - відсутність бюджетних коштів на відповідні цілі, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення не здобуто, а також враховуючи те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що відповідач, маючи можливість здійснити відповідну виплату заборгованості пенсії позивачу, створює перешкоди для виконання рішення суду, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 241, 248, 256, 383 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 30.11.2023 у справі №120/13554/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович