Справа № 810/2078/16
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року

м. Київ

справа №810/2078/16

адміністративне провадження № К/9901/1681/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Юрченко В.П., Бившевої Л.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року (судді: Глущенко Я.Б. (головуючий), Собків Я.М., Шелест С.Б.) у справі № 810/2078/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, платник податків, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач, контролюючий орган, Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) про визнання протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, проведеної на підставі наказу № 106 від 05.04.2016, за результатами якої складено (повторний) акт № 343/1730/ від 15.04.2016, визнання протиправним та скасування рішення № від 06.05.2016 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.05.2016, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф - від 09.06.2016.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії контролюючого органу про проведення перевірки та прийнятті як наслідок рішення є протиправними, оскільки відповідні документи були вилучені правоохоронними та іншими органами, терміни проведення перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них. В додаткових поясненнях позивач зазначив, що фактично працівники контролюючого органу не виїжджали за місцезнаходження позивача та не вимагали надати їм необхідні для перевірки документи. Вказує, що працівниками контролюючого органу на підставі попереднього акту перевірки № 426/К/10-07-17-03-22 від 29.01.2016 було складено новий (повторний) акт перевірки № 343/1730/ від 15.04.2016 і в подальшому застосовано санкції, тоді як відповідач не мав права нараховувати санкції до позивача більш ніж за 1095 днів (3 роки).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу від 06.05.2016 № Ф-, видану Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, в частині визначення суми недоїмки на суму 26 314,75 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просила скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі.

5. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.05.2016 № на суму 14 219,06 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Васильківської об`єднаної державної податкової інспекції від 06.05.2016 № в частині податкового зобов`язання на суму 11 375,25 грн та штрафних (фінансових) санкцій на суму 2843,81 грн. У решті постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року залишено без змін. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, в частині задоволених позовних вимог, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідачем було порушено вимоги п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України при визначенні грошового зобов`язання позивачу з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік на суму 11 375,25 грн та штрафних (фінансових) санкцій на суму 2 843,81 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року в частині задоволених позовних вимог ФОП ОСОБА_1

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у період з 05.04.2016 по 11.04.2016 на підставі наказу Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 05.04.2016 № 106 та відповідно до направлення на перевірку від 05.04.2016 № 81, відповідачем проведено позапланову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт № 343/1730/ від 15.04.2016.

Згідно висновків акта перевірки встановлено порушення позивачем: п.п. 1 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого ФОП ОСОБА_1 не утримала та не перерахувала суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 174 490,00 грн, в т.ч. за 2012 рік - 26 314,75 грн, за 2013 рік - 63 223,40 грн, за 2014 року - 84 951,85 грн; п. 177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, чим занижено до сплати суму податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 188 838,75 грн, в т.ч. за 2012 рік - 26 314,75 грн, за 2013 рік - 63 223,40 грн, за 2014 рік - 84 951,85 грн.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято: рішення № від 06.05.2016 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 14 517,14 грн; податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання - за податковими зобов`язаннями на 188 838,75 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 47 209,69 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.05.2016 № Ф- на суму 174 490,00 грн.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що 11.02.2016 позивачем подано заперечення на рішення № від 01.02.2016 про застосування штрафних санкцій та податкове повідомлення-рішення від 01.02.2016 № , у яких позивач просила скасувати зазначені рішення.

17.02.2016 позивач подала скаргу на податкове повідомлення-рішення від 01.02.2016 № , вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2016 № Ф- та на рішення від 01.02.2016 № , у якій просила їх скасувати. У скарзі позивач посилалася на те, що є незрозумілим яким чином встановлена сума не підтверджених первинними бухгалтерськими документами витрат на загальну суму 1 258 925, 00 грн, інспектором не було вказано за яку саме кількість календарних місяців було проведено нарахування та яким чином визначалася база нарахування ЄСВ з чистого доходу. Також, позивач зазначала, що контролюючий орган не надав належної оцінки, проігнорувавши та не врахувавши документи, які були поновлені нею після викрадення та подані згідно реєстру документів за період 2012-2014 року.

05.04.2016 Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято наказ № 106 «Про проведення документальної позапланової перевірки» ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

06.04.2016 позивач звернулася з листом до ГУ ДФС у Київській області про повернення оригіналів бухгалтерських документів, що були подані для розгляду заперечення на рішення про застосування штрафних санкцій та донарахування податків за № 2003752 від 11.02.2016 у кількості 71 арк.

08.04.2016 позивач звернулася із заявою до Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, у якій просила провести документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 терміном 5 робочих днів з 05.04.2016 за місцем знаходження бухгалтерських документів, а саме в ГУ ДФС у Київській області, оскільки оригінали бухгалтерських документів перебувають в ГУ ДФС у Київській області та на даний час не були повернуті.

ГУ ДФС у Київській області листом від 20.04.2016 № 707/14/10-36-10-01-04 повідомило позивача, що оригінали бухгалтерських документів до адміністративної скарги ФОП ОСОБА_1 від 12.02.2016 б/н (від 17.02.2016 вх.№ 1030/14 ГУ ДФС у Київській області) не надавались.

У період з 05.04.2016 по 11.04.2016 відповідачем проведено позапланову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт № 343/1730/ від 15.04.2016 та прийнято: рішення № від 06.05.2016, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 14 517,14 грн; податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання - за податковими зобов`язаннями на 188 838,75 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 47 209,69 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.05.2016 № Ф- на суму 174 490,00 грн.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в період з 01.01.2012 по 31.12.2014 була платником єдиного внеску.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на неврахування судом апеляційної інстанції положень чинного податкового законодавства, а також зазначає, що у позивача був обов`язок подати до контролюючого органу копії документів, а не оригінали, чим той не скористався, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.

9. Позивачем відзиву (заперечення) на касаційну скаргу надіслано не було.

10. Касаційний розгляд справи призначено в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

11. Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України.

12. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченні на адміністративний позов та апеляційну скаргу та з урахуванням яких суд апеляційної інстанції вже надавав оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).

13. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.05.2016 № в частині податкового зобов`язання на суму 11 375,25 грн та штрафних (фінансових) санкцій на суму 2843,81 грн, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування. Частиною другою статті 7 цього Закону передбачено, що єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно з положеннями частини одинадцятої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» розмір єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) становить 34,7% визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу на місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Судом апеляційної інстанції з урахуванням аналізу вказаних положень чинного законодавства обґрунтовано зазначено, що базою нарахування ЄВ для ФОП, які обрали загальну систему оподаткування, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але не менше за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) та не більше максимальної величини бази нарахування ЄВ, встановленої Законом.

Судами попередніх інстанцій з наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що витрати позивача на суму 1 258 925,00 грн не підтверджено бухгалтерськими документами, внаслідок чого занижено суму чистого оподаткованого доходу, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 було порушено положення підпункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого вона не утримала та не перерахувала суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 174 490,00 грн (в т.ч. за 2012 рік - 26 314,75 грн, за 2013 рік - 63 223,40 грн, за 2014 рік - 84 951,85 грн.

Однак, як обґрунтовано зазначено судом апеляційної інстанції та, що не було враховано контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (в частині задоволених позовних вимог), згідно з положеннями пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Тобто, контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 06.05.2016 № всупереч вказаним вимогам чинного податкового законодавства, визначив позивачу грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік на суму 11 375,25 грн та штрафні (фінансові) санкції на суму 2 843,81 грн, у той час як перевірка проводилася лише 05.04.2016, що не заперечується та не спростовується відповідачем у касаційній скарзі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що за своїм змістом касаційна скарга Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не містить жодних обґрунтувань щодо необґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду справи, зокрема, в частині задоволених позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.05.2016 № в частині податкового зобов`язання на суму 11 375,25 грн та штрафних (фінансових) санкцій на суму 2843,81 грн.

14. Судом апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом у запереченнях на адміністративний позов та апеляційну скаргу, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені контролюючим органом доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

15. Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 810/2078/16 слід залишити без задоволення.

16. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

17. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 810/2078/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Cудді В.П. Юрченко

Л.І. Бившева