Справа № 200/5141/24
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 липня 2024 року Справа №200/5141/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Зінченко О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника - ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності від 10.06.2021, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , протиправною бездіяльність щодо не виплати компенсації втрати частини доходу та не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 07.10.2009 по 31.03.2024 за невиплачені суми пенсійних виплат, з 31.03.2024 року за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі.

В обґрунтування вимог зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 у справі №200/10579/21 та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2022 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України поновити виплату пенсії ОСОБА_1 та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок.

На виконання зазначеного рішення суду відповідачем поновлено виплату пенсії за віком з 01.08.2019. Нараховані доплати по пенсійній справі ОСОБА_1 (за період з 07.10.2009 по 30.04.2017 та з 01.08.2019 по 31.03.2024 у сумі 307809,77грн) виплачені у квітні 2024 року на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ «ОТП Банк».

Довідка про розмір нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 31.05.2024 додається.

Водночас зауважив, що зобов`язання до Головного управління Пенсійного фонду України здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 в рішенні Донецького окружного адміністративного суду та постанові Першого апеляційного адміністративного суду відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд зазначає наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №200/10579/21 адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволений частково. Визнано протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неналежного розгляду заяви 21.12.2020 про поновлення пенсії ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неналежного розгляду заяви 21.12.2020 про поновлення пенсії ОСОБА_3 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії від 21.12.2020 з урахуванням висновків суду. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про поновлення пенсії від 21.12.2020 з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь Державного бюджету України (Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 14 грудня 2021 року. Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21 грудня 2021 року.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/10579/21 від 24.05.2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №200/10579/21 задоволено. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №200/10579/21 - змінено. Абзац четвертий резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №200/10579/21 викладений в наступній редакції: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок. Абзац п`ятий резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №200/10579/21 викладений в наступній редакції: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_3 та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок. В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №200/10579/21 залишено без змін. Постанова у повному обсязі складена та підписана 24 травня 2022 року.

26.01.2023 видано виконавчі листи по справі № 200/10579/21.

Як вказувалось вище, у межах цієї справи позивач, між іншим, просить суд виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Тобто, позивач, звертаючись із цим позовом, просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області фактично виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року по справі № 200/10579/21, з урахуванням змін та висновків згідно постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною п`ятою статті 372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

За частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 у справі № 686/23317/13-а та 16 лютого 2019 у справі № 816/2016/17.

Згідно статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Також відповідно до вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням судового рішення в такій справі.

Наведені спеціальні норми Кодексу адміністративного судочинства України, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення, а тому виключається можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд зауважує, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судового рішення у справі № 200/10579/21 позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а не подавати новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі № 260/1898/22, від 16 березня 2023 року у справі № 640/12697/21, від 30 листопада 2023 року у справі № 420/6135/22.

Суд зазначає, що спірні правовідносини в цій частині мають бути вирішені в межах виконання рішення у справі № 200/10579/21, а не окремого позову.

Тому розгляд справи № 200/5141/24 в цій частині за правилами адміністративного судочинства неможливий.

Аналогічний правовий висновок викладено також у постанові Верховного суду у справі №640/20021/22 від 30.01.2024.

При цьому, інші позовні вимоги позивача підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 6 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

При цьому, суд звертає увагу, що статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено повернення частини позовних вимог або відмови у відкритті стосовно частини позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог і відсутні підстави для застосування положень статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі пункту 6 частини 4 статті 169 цього Кодексу.

Згідно частини 6 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі наведеного, керуючись статтями 21, 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати особі, яка її подала.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, відповідно до статті 295 КАС України.

Згідно приписів статті 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала складена та підписана 30 липня 2024 року.

Суддя О.В. Зінченко