Справа № 260/6218/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Іванчулинець Д.В.

29 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/6218/23 пров. № А/857/15492/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Обрізка І.М., Хобор Р.Б.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі № 260/6218/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2023р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з вислуги років 32 роки 04 місяці 24 дні та виплати заборгованості з 11.05.2023р.;

-зобов`язати призначити та перерахувати з 11.05.2023р. пенсію за вислугу років згідно п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з вислуги років 32 роки 04 місяці 24 дні та виплатити заборгованість з 11.05.2023р.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.05.2024р. позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Просить суд, Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.05.2024р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній прикордонній службі України по 10.01.2022р.

10.01.2022р. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 6-ОС ОСОБА_1 звільнений з посади майстер-сержанта, техніка 1 групи зв`язку відділення зв`язку прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) НОМЕР_1 прикордонного загону в запас на підставі п.п.а (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2, ч.5, ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Із змісту наказу видно, що станом на 10.01.2022р. ОСОБА_1 мав вислугу років: 22 роки 01 місяць 18 днів у календарному обчисленні; у пільговому обчисленні - 10 років 02 місяці 21 день. Сукупна вислуга років (календарна та пільгова) становить 32 роки 04 місяці 24 дні.

11.01.2022р. пенсійний орган призначив позивачу пенсію за вислугу років у розмірі 52 відсотки відповідних сум грошового забезпечення (за 27 років вислуги з урахуванням трудового стажу).

Пенсію ОСОБА_1 призначено на підставі подання Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.05.2022р. №11/ПВ-10794 згідно п.«б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

11.05.2023р. ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії згідно п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

09.06.2023р. Головне управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у зв`язку із відсутністю достатньої календарної вислуги років (25 роки) на момент звільнення зі служби (10.01.2022р.).

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ст. 2 Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XIІ визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

В п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" видно, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у п. "б"-"д", "ж", "з" ст.1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч.3 ст.5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

ч.4 ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Згідно ст. 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання абз. 1, 2 п. 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (далі - Порядок № 393) для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у п.п. "б"-"д", "ж" і "з" ст.1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до п. 21 Порядку № 393 (у редакції чинній станом на час звільнення позивача з військової служби (10.01.2022р.) для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно п.1, п.2 цієї постанови.

Оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, колегія суддів дійшла висновків, що пенсійний орган правомірно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до п. «а» ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 31.08.2023р. у справі № 200/4951/22, у якій, серед іншого Суд дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022р.

Також, Верховний Суд від 07.09.2023р. у справі № 560/9478/22 зробив наступні правові висновки:

"…41. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, Верховний Суд вважає за необхідне сформулювати такі правові висновки у спірних правовідносинах:

- постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393" усунуто розбіжності між Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

- виходячи з положень ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п.1 та п.2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а п.3 Постанови № 393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови…".

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вислуга років ОСОБА_1 , яка складає у 32 роки 04 місяці 24 дні породжує в останнього право на призначення пенсії за п. "а" ст. 12 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", приписи якого встановлюють мінімальну календарну вислугу 25 років.

Крім того, приписи п. "а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлюють, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців на день звільнення мають вислугу 25 календарних років.

Також, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції у цій справі суперечать висновкам Верховного Суду у справах № 200/4951/22, № 560/9478/22, №380/10714/22, оскільки пенсійний орган при розгляді заяви позивача врахував саме календарну вислугу та керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які-мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, яка діяла на момент звільнення позивача зі служби та на час звернення і розгляду заяви про призначення пенсії за п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

В п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновків, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід скасувати з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст.12, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі № 260/6218/23 скасувати та прийняти нову постанову.

В позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді І. М. Обрізко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено