Справа № 160/15100/24
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії,-
11.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправними дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 в частині призначення та зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання службових обов`язків за посадою.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , 1985 року народження, є працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Експенсія», займає посаду вантажника. 08.04.2024 року позивач був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_3 та в подальшому наказом командира Військової частини НОМЕР_1 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 . Відповідно до повідомлення про бронювання військовозобов`язаного від 12 березня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про бронювання ОСОБА_1 відповідно до наказу Мінекономіки від 07 березня 2024 року № 6267, яким надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 06 вересня 2024 року включно. Вважає, що обов`язок щодо перевірки наявності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу покладено на відповідні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, тому відповідач мав перевірити доводи позивача про те, що він є заброньованим за ТОВ «Експансія». З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду у даній справі, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 12.07.2024 року. Також вказаною ухвалою суду відповідачів зобов`язано надати додаткові докази в даній справі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
24.06.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Військової частини НОМЕР_1 надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами з огляду на наступні обставини. Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 (далі Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Згідно з п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період. Відповідно до п. 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік. Отже обов`язки щодо мобілізації на військову службу за призовом покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема на ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 103 від 08.04.2024 року відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» рядового ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, що підтверджується витягом з відповідного наказу. Таким чином, командир в/ч НОМЕР_1 постановляючи наказ про зарахування ОСОБА_1 до списків частини діяв виключно в межах своїх повноважень, та правові підстави для скасування такого наказу, як і підстави для зобов`язання виключити останнього зі списків військової частини - відсутні. З урахуванням наведеного, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
09.07.2024 року на адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов письмовий відзив на позов, в якому він не погоджується із позовними вимогами та вважає їх необгрунтованими з наступних підстав. Доводи позивача про те, що він не міг бути мобілізований через його бронювання ТОВ «Експансія» вважає необгрунтованими, оскільки останній самостійно висловив свою згоду на призов під час мобілізації, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним 27.01.2024 року кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією). Так, відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції закону від 30.06.2023 року (яка діяла станом на 08.04.2024 року), не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (абз. 2 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-ХЇІ). Особи, зазначені в абзаці другому частини першої та в абзацах четвертому - дев`ятому частини третьої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою (абз. 10 ч. 2 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ). Враховуючи викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до протоколу № 229 від 20.11.2023 року № 2181 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнаний військово - лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 придатним до військової служби, що позивачем не заперечується.
25.01.2024 року о 12.00 годині ОСОБА_1 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримав під особистий підпис бойову повістку № 41 та мобілізаційне розпорядження № 40 про його виклик о 08.00 год. 27.01.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 для подальшої його відправки до військової частини (Військова частина НОМЕР_2 ), у зв`язку з призовом по мобілізації, згідно Указу Президента України № 65 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» зі змінами.
Проте, 27.01.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився на відправку без поважної причини у строки, зазначені у бойовій повістці до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Про причини своєї неявки не повідомив. Місце його знаходження встановити не виявилось можливим.
Станом на 27.01.2024 року ОСОБА_2 не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявами щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в порядку ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Враховуючи, що своїми діями військовозобов`язаний ОСОБА_2 ухилявся від призову за мобілізацією, ІНФОРМАЦІЯ_4 за вих. № 878 від 29.01.2024 року на адресу начальника відділення поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надіслано повідомлення про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.
Під порядковим номером 83 Списку військовозобов`язаних, які працюють в ТОВ «Експансія» та заброньовані ТОВ «Експансія» на період мобілізації та на воєнний час відповідно до наказу Міністерства економіки України від 07.03.2024 року № 6267 «Про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ «Експансія» та яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців, зазначений ОСОБА_1 .
Під час виконання слідчих дій працівниками відділення поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення надав свою згоду на його призов за мобілізацією та проходження військової служби у лавах Збройних Сил України.
У зв`язку з чим, він за власним бажанням у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 отримав бойову повістку та мобілізаційне розпорядження на його відправку для проходження військової служби у складі Військової частини НОМЕР_1 та за наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 117 від 08.04.2024 року був призваний та направлений для проходження військової служби у складі Військової частини НОМЕР_1 .
Після чого, ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу начальника відділення поліції №4 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 09.04.2024 року за вих. № 3949 щодо ОСОБА_1 надіслано повідомлення про призов на військову службу за мобілізацією особи, стосовно якої раніше надіслано повідомлення про кримінальне правопорушення.
Зазначені обставини стали підставою для винесення слідчим СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП Дніпропетровській області постанови від 22.05.2024 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 336 КК України.
Вважаючи протиправними дії відповідачів в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, а також в частині призначення та зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання службових обов`язків за посадою, в особливий період, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Разом із тим, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Основного Закону України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти станом на теперішній час.
Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Пунктом 8 цього Указу визначено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: 1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; 2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України; 3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).
Стаття 1 цього Закону передбачає, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з ч.5 ст.4 Закону № 3543-ХІІ вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
За змістом ст.2 Закону №3543-ХІІ правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Крім того, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частина 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Згідно з ч.5 ст.1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
За змістом ч.9 ст.1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до п.4 ч.І ст.24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до приписів ч.8 ст. 5 Закону України від 16 березня 2017 року 1951-VIII "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України.
Згідно із п.11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.
Згідно ч. 3 ст. 33 Закону №2232-XII військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону №2232-XII персонально-первинний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх проживання. У селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, здійснення такого обліку покладається на органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.
Згідно з абзацом 11 п. 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Відповідно до приписів п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі Порядок №1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку.
Згідно п.20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами є: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів - військовий квиток.
Згідно з вимогами п. 1 ч.1 ст.23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зважаючи на те, що Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено право військовозобов`язаних скористатися відстрочкою від призову, але не визначений механізм реалізації такого права, наявні усі підстави застосувати норми Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 року №352.
Згідно п.74 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, право на одержання призовниками відстрочки від призову повинно бути підтверджено відповідними документами, які подаються призовниками районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки.
У цій справі позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що під час мобілізації він мав право на відстрочку відповідно до п. 1 ч. 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на підставі наявності бронювання за ТОВ «Експансія».
При цьому, суд зауважує, що на момент отримання 25.01.2024 року о 12.00 годині під особистий підпис бойової повістки № 41 та мобілізаційного розпорядження № 40 про виклик позивача о 08.00 год. 27.01.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 для подальшої його відправки до військової частини (Військова частина НОМЕР_2 ), у зв`язку з призовом по мобілізації, згідно Указу Президента України № 65 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» зі змінами, у позивача бронювання за ТОВ «Експансія» ще не було.
Станом на 27.01.2024 року ОСОБА_2 не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявами щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в порядку ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Крім того, доводи позивача про те, що він не міг бути мобілізований через його бронювання ТОВ «Експансія» є необгрунтованими, оскільки останній самостійно висловив свою згоду на призов під час мобілізації, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним 27.01.2024 року кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією).
Так, відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції закону від 30.06.2023 року (яка діяла станом на 08.04.2024 року), не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (абз. 2 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ).
Особи, зазначені в абзаці другому частини першої та в абзацах четвертому - дев`ятому частини третьої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою (абз. 10 ч. 2 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ).
Отже позовні вимоги щодо визнання протиправними дій начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Військової частини НОМЕР_1 , задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій командира Військової частини НОМЕР_1 в частині призначення та зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання службових обов`язків за посадою, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 (далі Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період. Відповідно до п. 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Отже обов`язки щодо мобілізації на військову службу за призовом покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема на ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 103 від 08.04.2024 року відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» рядового ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, що підтверджується витягом з відповідного наказу.
Таким чином, командир в/ч НОМЕР_1 постановляючи наказ про зарахування ОСОБА_1 до списків частини діяв виключно в межах своїх повноважень, та правові підстави для скасування такого наказу, як і підстави для зобов`язання виключити останнього зі списків військової частини - відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного суд, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна