Справа № 160/12040/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
09.05.2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмелницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 року позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків.
23.05.2023 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, пред`явивши позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії (далі відповідачі), в якому просив:
визнати протиправними дії Головних управлінь Пенсійного фонду України в Дніпропетровській та Донецькій областях щодо не призначення пільгової пенсії за Списком №1 ОСОБА_1 ;
- з 25.07.1990 року по 15.05.1991 року роботи в радгості «Гвардієць» та навчання в СПТУ за направленням радгоспу;
- 22.09.1995 року по 01.09.1997 року роботи на території іншої держави (РФ);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 25.07.1990 року 10.11.1990 року в радгості «Гвардієць» та період навчання в СПТУ №86 за направленням радгоспу «Гвардієць» з 10.11.1990 року по 15.05.1991 року;
- зарахувати до страхового стажу роботу на території іншої держави (РФ) з 22.09.1995 року по 01.09.1997 року, на підставі того, що закон не має зворотної сили та Закону № 9453 від 25.04.2024 року;
- зарахувати до Списку №1 періоди роботи машиністом насосних установок у виробництві: підготовка руд, збагачення, окускування, (агломерація, брикетування, огрудку вання), опалюванням руд і не рудних матеріалів: з 14.09.2009 року по 18.10.2011 року; машиністом млинів у виробництві концентрату збагачувальної фабрики 08.08.2017 року по 05.05.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15.11.2023 року (за 6 місяців перед зверненням до суду), повернувши невиплачену суму пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 11.06.2024 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачам був наданий строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області витребувані матеріали, які були на розгляді при прийнятті спірного рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.11.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за Списком № 1, надавши уточнюючу довідку №168 від 18.04.2023 року Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 23.11.2023 року позивачу було відмолено у призначені пенсії на пільгових умовах за списком № 1, оскільки відсутній необхідний страховий та пільговий стаж. Так, ГУ ПФУ в Донецькій області не зарахувало: період роботи з 25.07.1990 року по 30.04.1991 року, тому що робота перетинається із навчанням; період роботи в радгоспі з 5.07.1990 року по 31.08.1990 року, через невідповідність прізвища на російській мові паспорту; період роботи на території російської федерації 22.09.1995 року по 01.09.1997 року, оскільки сторони вийшли з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць у галузі пенсійного забезпечення; період з 09.06.2008 року по 07.08.2017 року та з 18.08.2017 року по 18.04.2023 року, через невідповідність уточнюючої довідки записам в трудовій книжці; період з 14.09.2009 року по 18.10.2011 року, оскільки в трудовій зазначено Список № 2, а в уточнюючій довідці № 168 від 18.04.2023 року Список № 1. Вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.
26.06.2024 року від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду надійшли витребувані матеріали, що були на розгляді при прийнятті спірного рішення.
ГУ ПФУ в Донецькій області, будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, правом на подачу відзиву не скористався.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 15.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ( Далі Закон №1058).
Підставою для відмови стала відсутність у позивача необхідного пільгового стажу роботи.
Так, згідно наданих позивачем документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 24 роки 07 місяців 22 дні, на пільгових умовах за Списком № 1 06 років 11 місяців 23 дні.
До страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.07.1990 незараховані періоди роботи:
- в радгоспі «Гвардієць» з 25.07.1990 року по 30.04.1991 року, оскільки період роботи перетинається з періодом навчання, врахованим за рішенням суду від 21.09.2023 року по справі № 215/4152/23;
- згідно архівної довідки № 183 від 10.03.2023 року не враховано до страхового стажу період з 25.07.1990 року по 31.08.1990 року, оскільки прізвище заявника «Ведмедев» на російській мові не відповідає паспортним даним «Ведмидев»;
- в росії з 22.09.1995 року по 01.09.1997 року, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року;
- згідно довідки № 65 від 05.02.2024 до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 1 період роботи в ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» з 08.08.2017 року по 05.02.2024 року не зарахований, оскільки за результатами проведення зустрічної перевірки (акт від 10.01.2024 року № 0400-011004-1/778) не підтверджений атестаціями робочих місць (машиніст млинів).
Отже, спір між сторонами виник з підстав незарахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005 року (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Даним Порядком (пункт 20) передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Пунктом 3, 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005 року (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
За змістом приписів п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Відповідно до п. 2 Порядку № 442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до п. 4, 8-10 Порядку № 442 строки проведення атестації робочих місць визначаються безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться атестація робочих місць не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Верховний Суд України у постанові від 16.09.2014 року у справі №21-307а14, а також Верховний Суд у постанові від 23.01.2018 року у справі № 732/2003/14 зробили висновки, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п. 4 Порядку № 442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
З трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 вбачаються наступні записи за спірні періоди з 25.07.1990 року по 15.05.1991 року, з 22.09.1995 року по 01.09.1997 року, з 14.09.2009 року по 14.03.2011 року та з 08.08.2017 року по 05.02.2024 року.
- 25.07.1990 року позивач був прийнятий оператором виробничої ділянки № 4 в тваринництві та 30.04.1991 року звільнений у зв`язку з призовом на військову службу (записи № 1,2).
- 22.09.1995 року позивач був прийнятий до (далі мовою оригіналу) СП-3 АО ИГС прият асфальтобетонщиком монтажником стальніх ж/б конструкций второго разряда (запис № 6), 01.10.1996 року присвоєний 3 розряд асфальтобетонщика(запис № 7), 01.09.1997 року звільнений відповідно до ст. 31 КЗпП РФ (запис № 9);
- 14.09.2009 рок позивача переведено машиністом насосних установок 4 розряду на доводжувальну дільницю збагачення руди збагачувальної фабрики (запис № 21);
- згідно запису трудової книжки № 22, професія, вказана у запису № 21 за результатами планової атестації робочих міць віднесена до Списку № 2, Наказ № 1003 від 30.06.2010 року
- 19.10.2011 року переведений машиністом насосних установок 4 розряду дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 1 (запис № 24);
- 08.05.2014 року позивач переведений машиністом насосних установок 5 розряду дільниці з виробництв концентрату збагачувальної фабрики (з правом пільгового забезпечення за Списком № 1 (запис № 25);
- за результатами планової атестації робочих місць професія позивача віднесена до Списку № 1, Наказ № 622 від 30.06.2015 року (запис № 26);
- 28.08.2017 року позивач переведений машиністом млинів 5 розряду дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики (з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 1) (запис № 28);
- за результатами планової атестації робочих місць професія позивача віднесена до Списку № 1, Наказ № 577 від 22.06.2020 року (запис № 29).
Щодо незарахування відповідачем до страхового стажу періоду роботи (навчання) з 25.07.1990 року по 15.05.1991 року, суд вважає вимоги обґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується, серед іншого, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами,
Відповідно до п. 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
З трудової книжки позивача вбачається, що в період з 25.07.1990 року по 30.04.1991 року позивач працював оператором виробничої ділянки № 4 в тваринництві та звільнений у зв`язку з призовом на військову службу.
З поданого позивачем атестату вбачається, що він з 10.11.1990 року по 15.05.1991 року навчався в Криворізькому середньому професійно-технічного училищі № 86 та йому присвоєна кваліфікація тракториста-машиніста третього класу (факт належності позивачу атестату підтверджується рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2023 року).
Згідно запис № 3 трудової книжки, позивач з 16.05.1991 року по 08.07.1993 року проходив службу в армії.
Отже, період роботи позивача з 25.07.1990 року по 30.04.1991 року та подальший період навчання по 15.05.1991 року має бути зарахований позивачу до страхового стажу.
Щодо періоду роботи позивача з 22.09.1995 року по 01.09.1997 року на території російсько федерації, суд вважає вимоги обґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 року, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 року №290/95-ВР, яка була підписана, зокрема, Урядами російської федерації та України, дана угода регулювала основні напрями співробітництва Сторін у галузі трудової діяльності та соціального захисту осіб (далі працівники) і членів їхніх сімей, які постійно проживають на території однієї з держав Сторін і провадять свою трудову діяльність на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності (далі роботодавці або наймачі) на території іншої держави Сторін відповідно до законодавства Сторони працевлаштування.
Відповідно до ст. 4 Угоди трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Відповідно до ст. 9 Угоди питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (та) двосторонніми угодами.
Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка діяла на момент здобуття позивачем спірного періоду роботи, а також на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено наступне.
Відповідно до ст. 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до положень ст. 3 Угоди передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.
Відповідно до ст. 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
Відповідно до ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав учасниць Співдружності без легалізації.
Відповідно до ст. 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при визначенні розміру пенсії.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що період роботи з 22.09.1995 року по 01.09.1997 року незараховані позивачу, оскільки російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення.
Суд вважає неправомірними дії щодо відмови зарахувати позивачу цей стаж, оскільки набуття ним трудового стажу в означений період відбулося в період чинності Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України, а тому вихід з Угоди не може мати негативні наслідки на законне право позивача щодо призначення пенсії.
Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.
З наявних у справі доказів вбачається, що позивач має відповідний запис у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи та трудова книжка є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження його страхового стажу.
Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, а рішення про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню із зобов`язанням зарахувати спірний стаж.
Щодо незарахування до пільгового періоду роботи позивача з 14.09.2009 року по 14.03.2011 року та з 08.08.2017 року по 05.02.2024 року, суд вважає необхідним зазначити наступне.
З довідки № 168 від 18.04.2023 року, виданої ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», вбачається, що з 14.09.2009 року по 18.10.2011 року позивач працював машиністом насосних установок 4 розряду доводжувальної дільниці збагачення руди збагачувальної фабрики та ця професія передбачена Списком № 1, розділом ІІ, затвердженим постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 року.
В трудовій книжці позивача в запису № 22 міститься інформація, що професія в період з 14.09.2009 року по 14.03.2011 року віднесена до Списку № 2.
Постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36 затверджені списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Так, в Розділі ІІ «Підготовка руд, збагачення окускування (агломерація, брикетування, огрудкування) випалювання руд і нерудових копалин міститься професія машиністи насосних установок (п. 2а-3в).
Інші професії машиністів насосних установок не відносяться до розділу ІІ «Підготовка руд, збагачення окускування (агломерація, брикетування, огрудкування) випалювання руд і нерудових копалин.
Оскільки уточнюючою довідкою підтверджено віднесення професії позивача до Списку № 1, то саме по Списку № 1 позивачу має бути зарахований пільговий стаж за період 14.09.2009 року по 14.03.2011 року.
Втім з рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 23.02.2024 року не вбачається спору щодо періоду роботи з 14.09.2009 року по 14.03.2011 року, проте з Форми РС-право від 15.02.2024 року вбачається, що цей період роботи був зарахований позивачу саме за Списком № 2, а тому, суд вважає необхідним з метою ефективного способу захисту права зобов`язати зарахувати період роботи позивача з 14.09.2009 року по 18.10.2011 року до пільгового стажу, який дає позивачу право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Підставою для відмови в зарахуванні позивачу до пільгового стажу періоду роботи з 08.08.2017 року по 05.02.2024 року стала відсутність відомостей про атестацію робочих місць
Відповідно до п. 4, 8-10 Порядку № 442 строки проведення атестації робочих місць визначаються безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться атестація робочих місць не рідше одного разу на 5 років.
Позивачем надані витяг з наказу № 622 від 30.06.2015 року по комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті» та витяг з наказу № 557 від 22.06.2020 року.
Трудова книжка позивача також містить записи № 26 про атестацію робочого місця позивачка за писком № 1 (записи № 26, 29).
Враховуючи, що трудова книжка позивача містить відповідні записи щодо страхового та пільгового стажу роботи позивача, а також приймаючи до уваги, що позивачем надані довідка про підтвердження трудового стажу та виписки наказів про атестацію робочих місць, рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 23.02.2024 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими.
У задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в частині визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити, оскільки оскаржуване рішення не приймалося цим органом, а тому ефективним способом захисту суд вважає зобов`язати вчинити дії саме ГУ ПФУ в Донецькій області.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цієї частини вимог з огляду на наступне.
Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
Оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок страхового стажу позивача і це відноситься до дискреційних повноважень ГУ ПФУ в Донецькій області, лише після встановлення наявності у позивача достатнього страхового стажу та пільгового стажу, необхідних для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, ГУ ПФУ України в Донецькій області має вирішити питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Також суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову сторони, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 605грн. 60коп. з урахуванням часткового задоволення позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача з ГУ ПФУ в Донецькій області.
Судовий збір у розмірі 2 446грн. 62коп. сплачений у більшому розмірі, може бути повернутий позивачу за його заявою відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу період роботи з 25.07.1990 року по 15.05.1991 року в радгості «Гвардієць» та період навчання в СПТУ №86 за направленням радгоспу «Гвардієць», період роботи на території російської федерації з 22.09.1995 року по 01.09.1997 року та зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи машиністом насосних установок у виробництві: підготовка руд, збагачення, окускування, (агломерація, брикетування, огрудкування), опалюванням руд і не рудних матеріалів: з 14.09.2009 року по 18.10.2011 року; машиністом млинів у виробництві концентрату збагачувальної фабрики 08.08.2017 року по 05.05.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець