Справа № 120/1902/24
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 липня 2024 р. Справа № 120/1902/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що вважає протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку з не підтвердженням визнання її інвалідом з дитинства до 18 років.

Ухвалою суду від 21.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

19.03.2024 представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надіслав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки умовою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника (або переведення на цей вид пенсії) є, зокрема, підтвердження факту того, що дитина померлого годувальника, яка досягла 18 років, стала особою з інвалідністю до досягнення нею 18 років, і такий факт не підтверджений позивачем довідкою лікарсько-консультаційної комісії від 17.07.2023 №642/03-02/01, тому вважає, що прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, згідно Закону №1058.

19.03.2024 представник позивача надав відповідь на відзив, у якій вказує, що Посвідченням серії НОМЕР_1 від 19.05.2011 про державну соціальну допомогу інваліду з дитинства ОСОБА_2 підтверджується, що позивачка дійсно є особою з інвалідністю з дитинства до 18 років - спочатку ІІІ групи, а з 02.03.2023 року - II групи. Державна соціальна допомога призначена позивачці довічно.

Ухвалою суду від 24.05.2024 залучено до участі у справі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

08.07.2024 представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надіслав відзив на позов, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що висновок лікарсько-консультаційної комісії від 17.07.2023 №642/03-02/01 про те, що позивачка мала медичні показання для визнання дитиною-інвалідом до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності), не відповідає порядку затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.12.2001 № 482. Враховуючи вищевикладене, гр. ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із не підтвердженням визнання інвалідом з дитинства до 18 років.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Для підтвердження обставин, зазначених у позові ОСОБА_1 надано посвідчення серії НОМЕР_1 від 19.05.2011 про державну соціальну допомогу інваліду з дитинства, висновок Вінницької обласної МСЕК №1 від 17.07.2023, довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №333506 від 09.03.2023.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4

22.06.2023 позивачка звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

30.10.2023 позивачка повторно звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Заява позивачки від 30.10.2023 за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням ПФУ в м. Києві.

Рішенням №71 від 02.11.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із не підтвердженням визнання інвалідом з дитинства до 18 років.

Із такою відмовою позивачка не погоджується, тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, процедури призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Ст. 36 Закону № 1058 визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до цього Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).

У разі якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників (далі - законні представники) за місцезнаходженням таких закладів (органів).

Згідно із п. 2.3 р. ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а саме:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія

3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності);

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України Про правовий статус осіб, зниклих безвісти;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №71 від 02.11.2023 та відзивів відповідачів вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачці пенсії у зв`язку із втратою годувальника є не підтвердження визнання її інвалідом з дитинства до 18 років.

При цьому п. 2.18 Порядку № 22-1 передбачено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Судом установлено, що факт визнання ОСОБА_1 дитиною-інвалідом до досягнення 18 років підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 19.05.2011 про державну соціальну допомогу інваліду з дитинства, висновком Вінницької обласної МСЕК №1 від 17.07.2023, довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №333506 від 09.03.2023.

Отже, доводи відповідачів щодо не підтвердження визнання позивачки інвалідом з дитинства до 18 років є необґрунтованим.

Тому, враховуючи, що відмова у призначенні позивачці пенсії у зв`язку із втратою годувальника виразилась у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, то суд вважає, що належним способом захисту прав позивачки буде визнання протиправним та скасування рішення №71 від 02.11.2023.

Щодо вимоги позивачки про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника, то суд зазначає.

П. 1.9 р. І Порядку № 22-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії після спливу 12 місяців з дня смерті годувальника, тому суд вважає, що позивачка набула права на призначення пенсії з 30.10.2023 з дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою за наслідками розгляду якої було прийнято рішення про відмову у призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом з`ясовано, що представник позивача як доказ понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу подав до суду документи (копії):

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1049234;

- договір про надання правничої допомоги від 09.02.2024 укладеного між адвокатом Никитюком О.І. та ОСОБА_1 , згідно п. 8 якого довіритель до початку розгляду справи у суді має сплатити представнику гонорар у фіксованому розмірі 3000 гривень;

- квитанція до прибуткового касового ордера від 09.02.2024 на суму 3000 грн.

Отже, судом встановлено, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу, пов`язані із юридичним супроводом справи №120/1902/24 підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п. 9 ст. 1 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 2, 6, 9, 19, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №71 від 02.11.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 30.10.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати правової допомоги у розмірі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати правової допомоги у розмірі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, )

Суддя Віятик Наталія Володимирівна