Справа № 420/12713/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

29 липня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача адвоката Ситника О.П., про ухвалення додаткового рішення по справі №420/12713/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа № 420/12713/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 вищевказаний позов задоволено. Визнано противоправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000114/1 від 19.02.2024. Визнано противоправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500500/2024/000219. Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» суму сплаченого судового збору у розмірі 4844,80 грн. Стягнуто з Одеської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» судові витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 4290,00 грн.

17.07.2024 до суду надійшла заява (вхід.№20132/24) представника позивача адвоката Ситника О.П., про ухвалення додаткового рішення. Подану заяву адвокат обґрунтовує тим, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, які були понесені позивачем під час розгляду даної судової справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу, яка надавалася на підставі договору з адвокатом Ситником Олегом Петровичем на суму 5000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу, що були понесені Позивачем, разом з позовом було подано документи, які було долучено до матеріалів справи, а саме: договір про надання юридичних послуг № 0104-24/ДІК від 01.04.2024, замовлення № 24UA35U6/045 від 18.04.2024, додаткова угода №24UA35U6/045 від 18.04.2024 року (в документі міститься розрахунок винагороди за підготовку позову), акт наданих послуг № 24UA35U6/045 від 18.04.2024.

Також в позові зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу 5 000,00 грн (розмір витрат розраховується відповідно до договору про надання юридичних послуг № № 0104-24/ДІК від 01.04.2024 з додатками, що укладений між Позивачем та представником Позивача адвокатом Ситником О.П.).

Таким чином, розмір та порядок винагороди адвокату за надані ним правничі послуги та перелік самих послуг чітко прописаний в позові та документах, що надані разом з ним та з цією заявою, які законодавець вважає визначальними в питанні обґрунтування суми гонорару адвоката, а саме: попередній розрахунок судових витрат, договір про надання юридичних послуг з додатками, які встановлюють усі значущі умови правовідносин позивача з адвокатом, ордер та акт наданих послуг. Що стосується підтвердження сплати гонорару, то воно не може бути надане суду з об`єктивних причин: по-перше, сторонами встановлено порядок оплати, який передбачає її здійснення вже після ухвалення рішення судом. До того ж той факт, що на момент судового розгляду гонорар адвокату ще не був сплачений, не є підставою для відмови в задоволенні вимоги компенсувати суму такого гонорару, адже відповідно до договору, укладеному між позивачем та адвокатом, позивач бере на себе обов`язок сплатити гонорар за послуги, що адвокат вже надав (підготовка позовної заяви) та надаватиме протягом розгляду справи. Отже, для обґрунтування існування підстав для компенсації судових витрат на правову допомогу документально підтверджений договірний обов`язок позивача сплатити гонорар адвокату тотожний фактичній сплаті гонорару, а такі витрати, навіть якщо вони фактично ще не понесені, проте їх понесення передбачається у майбутньому у зв`язку з розглядом справи, відповідно до згаданих вище норм відносять до судових витрат, які підлягають компенсації відповідачем у разі ухвалення судового рішення на користь позивача.

Всього позивачем понесено судових витрат на професійну правничу допомогу 5000,00 грн.

23.07.2024 до суду надійшло заперечення (вхід.№ЕС/30265/24) представника відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у справі № 420/12713/24 за позовом ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» до Одеської митниці. З підстав, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 5000,00 грн є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.

Дослідивши отриману заяву про ухвалення додаткового рішення, з урахуванням наданих заперечень, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.3 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Отже, оскільки заява сторони про стягнення судових витрат на правову допомогу подана в порядку ч.3 ст. 143 КАС України, то розгляд її необхідно здійснювати в порядку ч.3 ст. 252 КАС України, а саме протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви та в тому ж самому порядку, що й судове рішення.

20.05.2024 ухвалою судді ухвалено прийняти до розгляду позовну заяву ТОВ «Дунайська імпортна компанія»; відкрити провадження у адміністративній справі; розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті справи.

Таким чином, оскільки рішення суду по справі № 420/12713/24 було прийняте за результатом розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, то подана 17.07.2024 заява про ухвалення додаткового рішення також підлягає розгляду без виклику сторін у судове засідання протягом десяти днів з дня її надходження до суду.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина сьома статті 139 КАС України).

Позивачем в позовній заяві було зазначено, що розмір судових витрат позивача на момент подання цієї позовної заяви складає: судовий збір 4 844,80 грн; витрати на професійну правничу допомогу (попередній розрахунок): підготовка та подання позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішень про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості UA500500/2024/000114/1 від 19.02.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000219 від 19.02.2024 5 000,00 грн. Всього витрат на професійну правничу допомогу на момент подання позову 5 000,00 грн (розмір витрат розраховується відповідно до договору про надання юридичних послуг № 0104-24/ДІК від 01.04.2024 з додатками, що укладений між позивачем та представником позивача адвокатом Ситником О.П.)

Відповідно до ч. 3-5 ст. 143 КАС України остаточний розрахунок витрат на правничу допомогу буде поданий разом із доказами їх здійснення одночасно із поданням заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши доводи представника позивача адвоката Ситника О.П., перевіривши наявність правових підстав для задоволення поданої заяви, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У частині третій статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 16 КАС, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2024 між адвокатом Ситником О.П. та ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» був укладений Договір про надання юридичних послуг №0104-24/ДІК.

Також 18.04.2024 між позивачем та адвокатом Ситником О.П. було підписано додаткову угоду №24UA5U6/045 до договору про надання юридичних послуг (а.с. 26)

Підсумовуючи, за результатами розгляду судової справи № 420/12713/24 позивачем було понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, що також підтверджується Актом наданих послуг від 18.04.2024:

- підготовка позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості № UA500500/2024/000114/1 від 19.02.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000219 від 19.02.2024 (справа № 420/12713/24) 5000,00 грн.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що склад та розмір судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, документи, що свідчать про оплату експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Варто наголосити, що між позивачем та його адвокатом встановлений порядок, спосіб сплати коштів за отриману професійну правничу допомогу за умовами досягнуто успіху, «гонорар успіху».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Підсумовуючи викладене, суд звертає увагу позивача на те, що понесені ним судові витрати повинні бути не лише фактично сплаченими та неминучими, а і обґрунтованими, тобто не завищеними та співмірними з критерієм складності справи.

Таким чином враховуючи, що рішення у справі ухвалене на користь ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ», нескладність справи, наявність сталої судової практики, кількість подібних справ за позовом цього позивача, справи в порядку спрощеного позовного провадження та кількість підготовлених і поданих представником позивача заяв до суду, їх складність та об`ємність, суд вважає, що сума витрат є завищеною.

Відтак, на засадах співмірності та справедливості на користь позивача підлягає стягненню 3000,00 грн понесених судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката Ситника Олега Петровича.

Вказані висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21.01.2021 у справі №280/2635/20.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 142, 243, 252, 311, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» адвоката Ситника О.П. (вхід.№20132/24 від 17.07.2024), про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі № 420/12713/24.

Стягнути з Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі) грн.

У задоволені решти вимог заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» (68094, Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1, );

Відповідач - Одеська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА