Справа № 600/343/24-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Чернівці Справа № 600/343/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу Головного управління ДПС у Чернівецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

У С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 45886,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що за відповідачем рахується борг на загальну суму 45886,08 грн, який виник з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Оскільки борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаного боргу в судовому порядку.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження в адміністративні справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Про відкриття провадження в даній адміністративній справі та призначення її до розгляду повідомлено відповідача за адресою зазначеною позивачем в позовній заяві та за зареєстрованим місцем проживання згідно обліків ВОМІРМП УДМСУ в Чернівецькій області, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач подав до суду заяву про часткове визнання позову, в якій зазначив, що борг по ПДФО в розмірі 2700,00 грн та військовому збору 225,00 грн визнає, а також визнає борг по податку на нерухоме майно в розмірі 14283,00 грн за період 2022 2023 роки, а щодо інших нарахувань, то такі не визнає, оскільки вважає, що такі подані поза межами строків, що визначено положеннями п. 102.4 ст.102 ПКУ (строк давності в 1095 днів) з дня виникнення податкового боргу, що є підставою для відмови в стягненні.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпункт 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що заборгованість з податку на доходи фізичних осіб та військового збору виникла у відповідача внаслідок несплати податкових зобов`язань самостійно визначених ним у податковій декларації про майновий стан та доходи № 8343 від 21.08.2021 за 2020 рік, в т.ч. з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2700,00 грн та військового збору 225,00 грн (а.с. 21-22).

Крім того, за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який виник на підставі наступних податкових повідомлень-рішень:

- від 15.05.2019 №0-2412, яким визначено грошове зобов`язання в сумі 8862,60 грн;

- від 04.06.2020 №0-2412, яким визначено грошове зобов`язання в сумі 9933,83 грн;

- від 05.04.2021 №0-2412, яким визначено грошове зобов`язання в сумі 10306,18 грн.

- від 29.08.2022 № 0-2412, яким визначено грошове зобов`язання в сумі 14283,00 грн.

Відповідно до п. 58.2 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 42.2. ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Як видно з матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення від 15.05.2019 №0-2412, та від 04.06.2020 №0-2412 направлені контролюючим органом за місцезнаходженням відповідача, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно довідок Укрпошти, поштові відправлення адресовані відповідачу повернуто до контролюючого органу з відміткою про причини невручення.

Отже, наведені вище податкове повідомлення рішення, враховуючи положення ст. 58 ПК України, вважається врученими відповідачу.

Докази оскарження чи скасування вказаних вище податкових повідомлень - рішень у матеріалах справи відсутні.

За даними КП Діловодство спеціалізованого суду, позивач не звертався до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправними та скасування вищезазначених податкових повідомлень рішень.

Судом також встановлено, що податкові повідомлення рішення від 05.04.2021 №0-2412 та від 29.08.2022 № 0-2412отримано особисто відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями з відміткою про вручення поштових відправлень.

Згідно п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п. 56.2 ст. 56 ПК України).

З матеріалів справи видно, що вище вказані податкові повідомлення рішення відповідачем в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалося.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані вище податкові повідомлення-рішення є узгодженими.

Дослідженням інтегрованої картки платника податків (відповідача) встановлено, що відповідачем частково сплачено суми, які зазначено самостійно визначеному податковій декларації та винесених позивачем у податкових повідомленнях - рішеннях, у зв`язку з чим утворився борг на загальну суму 45119,41 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 45119,41 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки

Підпунктом 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України передбачає, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

При нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України).

Відповідно до п.п. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Судом встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості, інтегрованими картками платника податків (відповідача), що у зв`язку із порушенням відповідачем строків погашення податкового зобов`язання з податків і зборів, позивачем нарахована пеня на суму 776,67 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 45886,08 грн, у т.ч.: з грошового зобов`язання в сумі 45119,41 та нарахованої пені 776,67 грн.

Вказана обставина підтверджується інтегрованою карткою платника податків (відповідача) та розрахунком заборгованості.

Пунктом 59.1 та 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що податкову вимогу форми Ф за № 3845-51 від 11.04.2019 на суму 3808,80 грн, надіслано позивачем рекомендованим поштовим відправленням, за адресою зазначеною позивачем в позовній заяві та за зареєстрованим місцем проживання згідно обліків ВОМІРМП УДМСУ в Чернівецькій області, а саме: м. Чернівці, вул. Івасюка Володимира, буд. 3. Згідно довідки Укрпошти, поштове відправлення повернулося, з відміткою за закінчення термінів зберігання

Враховуючи положення ст. 58 ПК України, а також наведені обставини, суд приходить до висновку, що податкова вимога форми Ф за № 3845-51 від 11.04.2019 вважається врученою відповідачу за місцем останнього відомого його місцезнаходження.

Оскільки після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу у відповідача не змінилася, але податковий борг не був ним погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково позивачем не надсилалася (не вручалася).

Згідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

Пунктом п. 87.11 ст. 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач не надав до суду доказів відсутності або погашення ним вказаної суми податкового боргу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і наявним матеріалам, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Суд зауважує, що у заяві відповідач частково визнав борг, зокрема по самостійному нарахуванню у поданих ним деклараціях по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2700,00 грн та військовому збору 225,00 грн, а також визнав борг по податку на нерухоме майно в розмірі 14283,00 грн за період 2022 2023 роки.

Посилання відповідача щодо інших визначених нарахувань позивачем, на підставі яких винесено податкові повідомлення-рішення та є предметом стягнення податкового боргу, оскільки вважає, що такі подані поза межами строків, що визначено положеннями п.102.4 ст.102 ПКУ, суд відхиляє, оскільки вирішуючи спір про стягнення податкового боргу, суд не має підстав надавати оцінку правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, позаяк це не є предметом такого правового спору.

Проте таку оцінку суд може надати під час розгляду справи про правомірність податкового повідомлення-рішення чи податкової вимоги.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема у постанові від 25.01.2019 у справі № 810/1760/17 Верховний Суд вказав на те, що "… Суди попередніх інстанцій вийшли за межі позовних вимог, оскільки предметом спору за вирішенням якого звернувся позивач не є правомірність податкового повідомлення-рішення. В межах вказаного спору перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Проте саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягало з`ясуванню і підстави його виникнення (наявність податкового повідомлення-рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу)…".

Отже, з огляду на викладене та беручи до уваги, що предметом спору у справі, що розглядається, не є правомірність податкових повідомлень-рішень, суд не має підстав надавати правову оцінку правомірності податковим повідомленням-рішенням, на підставі яких виник податковий борг.

У справі, що розглядається, перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу, за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу суд з`ясував підстави його виникнення, а саме: податковий борг у відповідача виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень, які були надіслані відповідачу за його податковою адресою і вважаються врученими.

Відповідач податкові повідомлення-рішення не оскаржив, зокрема і після відкриття провадження у цій справі, зустрічного позову у справі, що розглядається, не подав.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 77, 139, 241, 246, 255, 257-263, 293 та 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 45886,08 грн до відповідних бюджетів.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування сторін:

позивач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, місто Чернівці, );

відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя В.К. Левицький