Справа № 380/12680/24
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 рокусправа № 380/12680/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного Управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботу в Колгоспі «Нове Життя» Золочівського району Львівської області з 01 серпня 1982 року по 25 листопада 1982 року та з 25 березня 1985 року по 18 липня 1996 року та з 05 жовтня 1996 року по 07 вересня 2000 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 лютого 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що після досягнення віку 60 років, він звернувся до пенсійного органу із заявою та документами про призначення пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 07.02.2024 відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. 29.04.2024 позивач повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, проте рішенням ГУ ПФУ у Хмельницькій області від 06.05.2024 відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю страхового стажу та недійсним паспортом. Вважає, що спірне рішення ГУ ПФУ у Хмельницькій області перешкоджає реалізації його права на пенсійне забезпечення, оскільки пенсійним органом безпідставно не враховано до стажу періоду роботи в колгоспі та служби у армії. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.06.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач-1, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо задоволення позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що заяву позивача про призначення пенсії розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Хмельницькій області, рішенням якого від 06.05.2024 №75 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Відповідно до вказаного рішення, необхідний страховий стаж для призначення пенсії по віку у 2024 році, визначений статтею 26 Закону 1058, становить 31.

Страховий стаж Позивача 17 років 27 днів, в тому числі для визначення права із врахуванням пункту 3-1 «Прикінцевих положень» Закону 1058 - 19 років 5 місяців 29 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано періоди:

- період роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 01.06.1982, оскільки документ оформлено з порушенням п. 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 162 від 20.06.1974, а саме на першій сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, що видала трудову книжку;

- період підприємницької діяльності з 14.04.2004 по 30.09.2006, з 01.01.2008 по 31.03.2008, з 01.01.2010 по 31.03.2010, з 01.01.2011 по 30.06.2011, 01.01.2012 по 31.03.2012, з 01.01.2019 по 31.12.2019, з 01.10.2023 по 31.03.2024, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховано особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Для зарахування періоду роботи в колгоспі згідно із трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 01.06.1982 необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудоднів та фактичну тривалість роботи, видану на підставі первинних документів за час виконання роботи (відпрацьовані трудодні)

Враховуючи зазначене вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу. Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив. Відповідач належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідкою від 13.06.2024 про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

01.02.2024, після досягнення віку 60 років, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою та документами про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності, визначеним п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846), подані позивачем заява та документи були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 07.02.2024 №75 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно до вказаного рішення, необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 31 рік. Страховий стаж особи становить 15 років 01 місяць 27 днів. Страховий стаж особи, з урахуванням періоду ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку (п. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») становить 17 років 06 місяці 29 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи, згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 01.06.1982, оскільки на першій сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, що вносило запис про прийняття на роботу; період проходження строкової військової служби з 28.11.1982 по 27.10.1984, згідно військового квитка НОМЕР_3 від 13.10.1982, оскільки зазначена дата народження 27.02.1964 не відповідає паспортним даним заявника 07.02.1964.

29.04.2024 позивач повторно звернувся до пенсійного органу із заявою та документами про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності, подані позивачем заява та документи були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Рішенням ГУ ПФУ у Хмельницькій області від 06.05.2024 №75 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно до вказаного рішення, необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 31 рік. Страховий стаж позивача 17 років 27 днів, в тому числі для визначення права із врахуванням пункту 3-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 19 років 5 місяців 29 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 01.06.1982, оскільки документ оформлено з порушенням п. 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 162 від 20.06.1974, а саме на першій сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, що видала трудову книжку; період підприємницької діяльності з 14.04.2004 по 30.09.2006, з 01.01.2008 по 31.03.2008, з 01.01.2010 по 31.03.2010, з 01.01.2011 по 30.06.2011, 01.01.2012 по 31.03.2012, з 01.01.2019 по 31.12.2019, з 01.10.2023 по 31.03.2024, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховано особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Для зарахування періоду роботи в колгоспі згідно із трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 01.06.1982 необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімумом трудоднів та фактичну тривалість роботи, видану на підставі первинних документів за час виконання роботи (відпрацьовані трудодні); уточнюючі довідки про періоди роботи на підставі первинних документів за час виконання роботи та довідки про реорганізацію.

Крім цього, відповідно до спірного рішення, в електронній пенсійній справі відсутні сторінки паспорта позивача із вклеєною фотокарткою в 45 років, тому документ є недійсним. Право на пенсію може бути переглянуто при повторному зверненні та доповненні пакету документів 4-5 сторінками паспорта.

Позивач стверджує, що в трудовій книжці зазначено період його роботи і період проходження строкової військової служби з 28.11.1982 по 27.10.1984 роками, які співпадають з записами у військовому квитку. Також, при звільнені з роботи 25 листопада 1982 року в зв`язку з призванням на строкову військову службу, печатка вже була поставлена і коли позивач повернувся зі служби і був прийнятий назад на роботу 25 березня 1985 року, печатка теж була поставлена, але її теж не врахували.

10.05.2024 року позивач звернувся в архівний відділ Золочівської районної державної адміністрації Львівської області щодо видачі довідки про відпрацьовані дні в колгоспі «Нове життя». У листі від 10.05.2024 №В-360 Архівним відділом Золочівської РДА Львівської області зазначено що у книгах обліку трудового стажу запису про відпрацьовані дні за період з 1982 по 2000 роки не значиться.

Позивач вказує, що оскільки колгосп «Нове життя» вже давно не працює і правонаступника не має, інших довідок отримати можливості теж не має. Зазначає, що на його звернення пенсійний орган не взяв до уваги покази його колег по роботі ОСОБА_3 ОСОБА_4

Вважаючи протиправними бездіяльність пенсійного органу та спірне рішення щодо відмови у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з підпунктом 1.1. пункту 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 242/2536/16-а, від 12.09.2022 по справі №569/16691/16-а, від 01.01.2022 по справі № 620/1178/19 та інших.

На період внесення записів до трудової книжки позивача в рамках спірних періодів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162), яка не застосовується з 29.07.1993 відповідно до наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58. «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях».

Підпунктом 1.1. Інструкції № 162 було встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

Згідно з п. 2.3. Інструкції № 162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Так, згідно з п. 2.11. Інструкції № 162, після зазначення дати заповнення трудової книжки, працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених даних. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 та 6 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

У трудову книжку колгоспника вносяться, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Згідно із зразком трудової книжки колгоспника, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, у трудовій книжці колгоспника зазначається в розділі V відомості про трудову участь в загальному господарстві, зокрема прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та причини невиконання такого річного мінімуму.

Отже, за аналізу наведених норм слідує, що трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

Досліджуючи копію трудової книжки колгоспника позивача серії НОМЕР_2 від 01.06.1982, а саме зміст першого запису, судом встановлено, що позивач з 01.08.1982 прийнятий на посаду електрика в Колгосп «Нове життя» Золочівського району Львівської області. Отже саме Колгоспом «Нове життя» вперше здійснювалось заповнення трудової книжки колгоспника позивача та саме печатка даного колгоспу мала би бути проставлена на титульній сторінці трудової книжки.

Крім того, суд зазначає, що обов`язок щодо заповнення трудової книжки колгоспника покладався на голову колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи, а не на працівника.

Отже, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, тому не може впливати на його особисті права.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу «належного урядування», зокрема, у справі «Лелас проти Хорватії» (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу» (пункт 74).

Таким чином, суд вважає, що така обставина як заповнення трудової книжки вперше після спливу тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу є формальною та не може бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист. На позивача не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки, які містить трудова книжка, позаяк такі недоліки не пов`язані із виною позивача.

Суд акцентує увагу на тому, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Висновуючи далі, суд наголошує, що наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків. Відсутність відтиску печатки на титульній сторінці трудової книжки, не є тим недоліком трудової книжки чи записів у них, за наявності якого трудовий стаж позивачки не може вважатися підтвердженим.

Даний висновок побудований на правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №275/615/17.

Отже, відсутність на титульному аркуші трудової книжки печатки підприємства (або печатки відділу кадрів), яким вперше заповнено трудову книжку, не може бути підставою неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки позивач не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві. Тим більше титульний аркуш трудової книжки взагалі не містить жодних відомостей про стаж та період роботи працівника, позаяк такі відомості зазначаються в наступних її розділах, щодо правильності заповнення яких відповідачі заперечень не висловлювали.

Суд враховує, що в оскаржуваному рішенні відповідача-2 від 06.05.2024 №75 не вказано які саме періоди трудової діяльності позивача не були враховані відповідачем. Оскаржуваним рішенням відповідачем-2 фактично визнано трудову книжку колгоспника позивача та відповідно всі записи у ній недійсними з підстав того, що на одній титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства.

Європейський суд з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

В даному випадку суд враховує, що відповідач-2 не надав жодного доказу в обґрунтування того, що відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоди його роботи згідно трудової книжки колгоспника, він діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

За таких обставин, на переконання суду, оскаржуване рішення відповідача-2 від 06.05.2024 №75 є протиправним та підлягає скасуванню в частині не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 01.06.1982.

Як наслідок, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи в Колгоспі «Нове життя» відповідно до відомостей трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 01.06.1982.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, то такі задоволенню не підлягають з огляду на те, що ГУ ПФУ у Львівській області заяви позивача від 01.02.2024 та від 29.04.2024 про призначення пенсії не розглядались та відповідні рішення за результатами їх розгляду не приймались.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити і виплачувати пенсію за віком, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Виходячи з принципу «належного врядування», суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше після того, як неправомірність рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом.

За результатами розгляду цієї справи судом встановлено, що відповідачем при розгляді заяви позивача від 29.04.2024 щодо правильності обчислення страхового стажу при призначенні пенсії за віком не надана належна оцінка записам трудової книжки колгоспника позивача, в яких відображено, власне, періоди трудового (страхового) стажу, не аналізовано відомості трудової книжки колгоспника позивача на предмет врахування періодів його роботи позаяк оскаржувана відмова обґрунтовувалася зовсім іншими підставами (відсутність печатки на титульній сторінці трудової книжки колгоспника позивача). Тобто, в даному випадку відповідач детально не аналізував можливість врахування того чи іншого періоду роботи, відображеного в записах трудової книжки позивача, а зробив загальний висновок про неврахування усіх наявних записів, що в даному випадку є безпідставним.

Крім цього, позивачем не надано суду доказів усунення недоліків, викладених у рішенні відповідача-2 від 06.05.2024 №75, щодо не зарахування до його стажу роботи періоду підприємницької діяльності з 14.04.2004 по 30.09.2006, з 01.01.2008 по 31.03.2008, з 01.01.2010 по 31.03.2010, з 01.01.2011 по 30.06.2011, 01.01.2012 по 31.03.2012, з 01.01.2019 по 31.12.2019, з 01.10.2023 по 31.03.2024. Відповідних обґрунтувань та доказів незгоди позивача із вказаним недоліком позовна заява не містить.

Щодо тверджень позивача про не зарахування пенсійним органом до його стажу періоду проходження строкової військової служби, суд зауважує, що такий період не було враховано у рішенні ГУ ПФУ в Одеській області від 07.02.2024 №75, яке в межах даної справи позивачем не оскаржується. У рішенні відповідача-2 від 06.05.2024 №75 відсутні відомості щодо не зарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періоду проходження ним строкової військової служби.

Кодексом адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію має вчинити відповідач.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 29.04.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду за наслідками розгляду цієї справи.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень і дій та докази, надані позивачем, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у визначений судом спосіб.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань, оскільки саме протиправне рішення відповідача слугувало зверненню позивача до суду з цим позовом.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, ) від 06.05.2024 року №75 в частині не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 01.06.1982 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди його роботи в Колгоспі «Нове життя» відповідно до відомостей трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 01.06.1982 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 29.04.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду за наслідками розгляду цієї справи.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, ) 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 26.07.2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович