Справа № 278/788/24
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/788/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою, у якій просить:

скасувати постанову серії ЕНА № 1376810 від 04.02.24 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а провадження у справі закрити з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення;

стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 605,60 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 04.02.24 року поліцейський Управління патрульної поліції в Житомирській області внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення виніс постанову серії ЕНА № 1376810 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4.а ПДР України, а саме: при перевірці документів не пред`явив реєстраційний документ на ТЗ та поліс ОСЦН, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З таким обвинуваченням та винесеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності позивач не згоден, оскільки вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, вимоги ПДР України він не порушував, а тому постанова серії ЕНА № 1376810 від 04.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 14-15).

У відзиві на позовну заяву (а.с. 17-22) сторона відповідача із доводами адміністративного позову не погоджується, вважає поданий позов необґрунтованим та безпідставним, а рішення поліцейського про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 - законним, прийнятим у межах наданих повноважень та у спосіб, що чітко визначений Законом, з урахуванням особливостей, які також визначаються Законом та підзаконними актами. До відзиву додано диск з відеозаписом події (а.с. 23) та підтвердження факту розміщення на автошляху тимчасового блокпосту (а.с. 25).

Ухвалою суду від 25.03.2024 року продовжено позивачу - ОСОБА_1 строк на подання відповіді на відзив Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції до 01.04.2024 року (а.с. 33).

У відповіді на відзив представник посилається на те, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 1376810 від 04.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення не містить жодних посилань на будь-які належні, допустимі, достовірні та достатні докази. Оскаржувана постанова також не містить посилань на пояснення: особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; не містить висновків експерта; речових доказів; показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Відтак, просить адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити (а.с. 35-42).

Ухвалою суду від 08.05.2024 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін; явку позивача судом було визнано обов`язковою (а.с. 44).

У судові засідання 10.07.2024 року та 22.07.24 року позивач не з`явився, доказів причин не прибуття до суду не надав.

У судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги. Зауважив, що наданий диск з відеозаписами з нагрудної бодікамери поліцейського не є належним доказом, оскільки про таку відеозйомку не зазначено у оскаржуваній постанові у п. 7. Під час дослідження судом доказів заперечував щодо відтворення відеозапису, якій містився на диску, що наданий стороною відповідача разом із відзивом на позовну заяву, оскільки останній, на його думку, не є належним доказом. Крім того, наполягав, що відеозапис "не є одним цілим записом та має преривчастий характер". Наголосив, що на початку відеозапису міститься рядок з датою 29.02.2024 року, що свідчить про те, що начеб-то запис здійснено не в день події - 04.02.2024 року. Також заперечив існування блокпосту, де зупинили його довірителя 04.02.2024 року. Наголосив, що поліцейський безпідставно вимагав пред`явити 04.02.2024 року документи: реєстраційний документ на ТЗ, посвідчення водія на право керування транспортним засобом та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, як і безпідставно зупинив його клієта 04.02.2024 року.

Позивач у судовому засіданні 29.07.2029 року підтримав свого представника. На запитання суду щодо відмови виконати вимогу поліцейського про надання відповідних документів повідомив, що така вимога є незаконною та послався на ст. 63 Конституції України; зауважив, що поліцейському при зупинці 04.02.2024 року було надано посвідчення пенсіонера. Наголосив, що поліцейським не було повідомлено про розгляд адміністративної справи щодо нього; не надано можливість скористатися послугами фахівця в галузі права; просив поліцейського відкласти розгляд адміністративної справи та надати можливість ознайомитись з матеріалами справи. Пояснив, що автотранспортний засіб марки Mersedes-Benz E290D, д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував 04.02.2024 року та який був зупинений того ж дня поліцейським, належить на праві власності, а водійське посвідчення він отримав декілька років тому. Просив суд скасувати оскаржувану постанову, оскільки вважає її незаконною.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала; просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що саме у п. 5 оскаржуваної постанови міститься посилання на номер бодікамери поліцейського, яким було зупинено позивача 04.02.2024 року, і якою було здійснено фіксацію події, а саме - Моtorola VB75608. Зауважила, що на при відтворенні відеозапису з диску, на самому початку, міститься дата запису - 04.02.2024 року, яка і є датою події, інша дата - 29.02.2024 року - це дата вигрузки з серверів копії відеозапису, де він зберігається, щоб його можна було скопіювати на певний носій. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1376810 від 04.02.2024 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн, за те що 04 лютого 2024 року о 21:48 год на а/д Житомир-Чернівці 5 км, блок-пост «Тетерівка», керував транспортним засобом Mercedes -Benz E290D, номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений на блокпосту працівником поліції згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1456, при цьому на вимогу поліцейського не пред`явив реєстраційний документ на ТЗ, посвідчення водія, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.4а Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 7).

У п.7 оскаржуваної постанови серії ЕНА № 1376810 від 04.02.2024 року «до постанови додаються» - відсутні будь-які записи. Однак у п. 5 даної постанови йде посилання на технічний пристрій, яким і було здійснено відеозйомку - бодікамеру Моtorola VB75608.

У матеріалах справи наявний диск із відеозаписом події за участю водія ОСОБА_1 (а.с. 23), при відтворенні якого дійсно підтверджується викладене у оскаржуваній постанові.

Згідно із витягом з рішення ради оборони Житомирської області від 04.07.2023 року "Про забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану" (а.с. 25) на автомобільному шляху Н-03 (село Тетерівка Житомирської області) розміщено тимчасовий блокпост.

Надаючи сукупну оцінку всім здобутим під час розгляду адміністративної справи доказам, суд констатує наступне.

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 2.4 а) Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1. Правил передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, але не виключно:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно матеріалів справи, відповідачем подано до суду диск із відеозаписами (а.с. 23).

При відтворенні у судовому засіданні 29.07.2024 року відеозапису події, здійсненого з нагрудного відеореєстратора (бодікамери), вбачається, що 04.02.2024 о 21:48 год на блокпосту було зупинено автомобіль Mersedes-Benz E290D, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейським було запропоновано позивачу - ОСОБА_1 надати: посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс. Однак водій відмовився надати вказані документи.

На відеозаписі події також зафіксовано, що о 21:33 год. 04.02.2024 року безпосереднього розпочато розгляд адміністративної справи щодо позивача: останньому роз`яснено права та обов`язки, можливість скористатись послугами адвоката (фахівця в галузі права), при цьому на телефонному зв`язку з позивачем був його адвокат, який надавав йому консультації.

Відтак суд відкидає твердження позивача щодо порушення його прав при розгляді адміністративної справи.

Таким чином під час розгляду справи знайшло своє підтвердження, що водій автомобіля Mersedes-Benz E290D, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у час та за обставин, вказаних у оспорюваній постанові, допустив порушення п. 2.4а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо доводів скаржника про те, що наданий відповідачем відеозапис не є належним доказом у справі оскільки у постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеофіксацію, суд зазначає, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови (зазначення не у певному рядку/пункту постанови інформації про технічні засобі фіксації події) не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови і, як наслідок, про її скасування.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У контексті наведеного, суд вважає за необхідне зауважити, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

У такому випадку, якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 (провадження №К/9901/50453/18) та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року по справі справа №826/15341/15 (провадження №К/9901/19896/18).

Таким чином, наданий відповідачем відеозапис є належним доказом, який доводить правомірність дій працівника поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У той же час позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Крім того, суд погоджується з думкою відповідача щодо правомірної зупинки поліцейським позивача з огляду на нормативні акти, що регулють це питання, про що зазначено у відзиві на позовну заяву та з огляду на введений в країні воєнний стан (а.с. 18 звор. стор. - 20).

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, наслідком якого стало накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн, відповідач діяв правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам КУпАП, а тому не підлягає скасуванню.

З огляду на наведене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 122, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанову серії ЕНА № 1376810 від 04.02.24 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Дубовік