Справа № 400/5865/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 р. № 400/5865/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Дидіної А.О. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 з вимогами: визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні позивача за підпунктом «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 за підпунктом «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що його матір з травня 2023 р. є інвалідом 2 групи, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК. 30.04.2024 позивач звернувся з рапортом до командування військової частини про звільнення з військової служби з підстав, передбачених п.п. «г» ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи. Зазначений рапорт був погоджений безпосередніми командирами позивача та переданий для вирішення відповідачу. Станом на час подання рапорту редакція п.п. «г» ч.4 ст.26 Закону, не вимагала додаткової умови відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи. На думку позивача, відповідач повинен був не зволікати з розглядом рапорту та вирішити його на підставі законодавства, яке діяло на момент його подання, тобто виникнення правовідносин зі звільнення.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що станом на час прийняття командуванням військової частини рішення за рапортом, набули зміни до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», які, зокрема, передбачали обов`язковою умовою звільнення за п.п. «г» ч.4 ст.26 Закону, відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи. Військова частина вирішила рапорт ОСОБА_1 відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час ухвалення рішення. При цьому, строк розгляду рапорту відповідно до статутних документів ЗСУ складає 1 місяць, і він відповідачем порушений не був.

Судом двічі призначалися судові засіданні в режимі відеоконференції 22.07.2024 та 24.07.2024, в яких приймав участь представник відповідача. Представник позивача не зміг прийняти участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції з технічних причин. Суд розглянув справу 24.07.2024 в порядку відкритого судового засідання за участю представника відповідача. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, повний текст підписано 26.07.2024.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією з 01.03.2022 у військовій частині НОМЕР_2 на посаді водія 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти.

25.05.2023 Обласним центром медико-соціальної експертною комісію матір ОСОБА_1 ОСОБА_2 1957 р.н. визнана інвалідом ІІ групи.

30.04.2024 ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків чи батьків із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Зазначений рапорт був погоджений та підтриманий командуванням батальйону та 09.05.2024 переданий для розгляду командуванню військової частини НОМЕР_1 .

18.05.2024 набув чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX.

24.05.2024 командування військової частини НОМЕР_1 відмовило ОСОБА_1 в задоволенню рапорту про звільнення з військової служби, оскільки відповідно до нової редакції Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з урахуванням змін внесених Законом №3633-IX, для звільнення з підстав, передбачених п.п. «г» ч.4 ст.26 Закону, необхідною умовою є відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи.

Відповідно до п.п. «г» ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у редакції станом 30.04.2024, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Відповідно до п.п. «г» ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у редакції станом 24.05.2024, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до ч.12 ст.26 Закону у редакції станом 24.05.2024, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином, станом на час розгляду відповідачем рапорту позивача та прийняття рішення по його суті, законодавство чітко вимагало наявності такої умови для звільнення, як відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи.

Відповідно до додатків рапорту позивача вбачається, що ним таких документів додано не було та про наявність в його випадку таких обставин не зазначалося.

Враховуючи, що станом на 24.05.2024 ця умова була обов`язкова, відповідач не міг вирішувати рапорт позивача без її врахування на підставі норм, які вже на той час втратили чинність.

При цьому, суд враховує, що відповідачем не було у цьому випадку штучно порушенні розумні строки вирішення звернення позивача. Рапорт позивача вирішений в межах строку 1 місяць, як передбачає п.3.11.6 Інструкції з діловодству у Збройних силах України, що не дає підстав для висновків про зловживання відповідачем.

Відповідно до ст.61 Закону України «Про правотворчу діяльність» нормативно-правовий акт або окремий його структурний елемент визнається таким, що втратив чинність, у разі, якщо суб`єктом правотворчої діяльності прийнято новий нормативно-правовий акт, що регулює ті самі суспільні відносини.

Суд погоджується з відповідачем, що у цьому випадку повинен був застосований Закону на час прийняття рішення, а не на час подання рапорту, а тому відповідач правомірно відмовив у його задоволення та звільнення позивача з військової служби.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 НОМЕР_3 ) відмовити повністю.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 26.07.2024