Справа № 531/340/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 р. Справа № 531/340/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 03.06.2024 та додаткове рішення від 06.06.2024 (суддя Попов М.С., АДРЕСА_1 ) по справі № 531/340/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Карлівського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області ( далі - ГУ ДСНС у Полтавській області), в якому просила суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ПО № 019989 від 02.02.2024, винесену державним інспектором з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки у м. Полтава та Полтавському районі. провідним інспектором ВЗНС Полтавського РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області, капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_2 .

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 03.06.2024 позов задоволено.

Додатковим рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 06.06.2024 стягнуто з Головного управління ДСНС України у Полтавській області, , що знаходиться за адресою: вул. Решетилівська, 26/1, м. Полтава, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , понесені судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч гривень) 00 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, пославшись на його незаконність та необґрунтованість, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 03.06.2024 по справі № 531/340/24, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що станом на 26.01.2024 ФОП ОСОБА_1 після закінчення дії договору оренди не звільнила орендовані приміщення та продовжувала здійснення у них господарської (торгівельної) діяльності, що підтверджується відсутністю акта прийому - передачі приміщення, як то передбачено п.7.7 розділу 7 Договору від 20.03.2022 №4.20.06.2022. Вказане вище підтверджується листом Карлівської районної спілки споживчих товариств від 07.06.2024 №46, в якому повідомлялося, що ФОП ОСОБА_1 продовжувала користуватися орендованим майном, частиною приміщення Універмагу поверх площею 8,5 м.кв, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , після закінчення строку оренди, сплачувала орендну плату, згідно договору, що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів за період з 21 червня 2023 року по 01.02.2024 року, а Орендодавець, Карлівська районна спілка споживчих товариств, відповідно, не заперечувала протягом одного місяця після закінчення строку договору і в подальшому у його поновленні. Також вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що обов`язок подачі відповідної декларації покладений на власника приміщення, оскільки в силу ч.4 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України та п.1 "Порядку подання і реєстрації декларації відповідності матеріально - технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2013 №440, декларація зокрема не подається орендарем об`єкта нерухомості (особою, яка використовує об`єкт нерухомості за цивільно - правовим договором, що не передбачає перехід права власності на цей об`єкт) за умови, що декларацію на об`єкт нерухомості зареєстровано власником. Крім того скаржник зазначає, що згідно п.п. 3.3.10 п.3.3 розд. 3 Договору, орендар (ФОП ОСОБА_1 ) зобов`язаний мати дозволи ліцензії та інші документи, які необхідні при здійсненні господарської діяльності на території об`єкта оренди відповідно до законодавства.

Також, не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції зменшити розмір витрат, на професійну правничу допомогу з 7000 грн. до 3000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги заявником, зокрема вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвокатів, заявлений у сумі 7 000 грн. є неспівмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатами послуг, а тому підлягає зменшенню.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05.10.2004 зареєстрована як ФОП, та здійснює свою підприємницьку діяльність відповідно до договору оренди нерухомості від 20.03.2022 № 4/20.06.2022 приміщення Універмагу І поверх за адресою: АДРЕСА_3 .

26.01.2024 провідним інспектором ВЗНС Полтавського РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області Зарицьким С.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПО №019990, в якому зазначено, що 26.01.2024 о 08 годині 38 хвилині ФОП ОСОБА_1 допустила використання магазину за адресою: АДРЕСА_3 без зареєстрованої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання, вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, надання якої є обов`язковим відповідно до вимог статті 57 Кодексу цивільного захисту України та Порядку подання і реєстрації декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2013 р. № 440.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серія ПО № 019989 від 02.02.2024 провідним інспектором ВЗНС Полтавського РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області Зарицьким С.В. на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 26.01.2024 притягнуто ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 175-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 2550 грн.

Позивач, не погодившись з постановою серії ПО № 019989 від 02.02.2024 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час складання протоколу та винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, договір оренди від 20.03.2022 укладений між Карлівською райспоживспілкою, в особі голови правління Шило Т.В. та ФОП ОСОБА_1 № 4/20.06.2022 був недійсним.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 233 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані із самовільним випалюванням рослинності або її залишків, порушенням встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, здійсненням суб`єктом господарювання господарської діяльності без декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, невиконанням приписів, розпоряджень та постанов посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки (статті 77, 77-1, 120, 175, 175-2, 188-8).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право Головний державний інспектор України з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки і його заступники, головні державні інспектори з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення та їх заступники, старші державні інспектори України з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, державні інспектори з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону України від 05.04.2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі по тексту - Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Як встановлено ч. 1 ст. 3 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16.12.2015 року № 1052 (подалі - Положення № 1052) визначено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

За визначенням, наведеним у пп. 2 п. 3 Положення № 1052, основним завданням ДСНС України є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту урегульовано Кодексом цивільного захисту України від 02.10.2012 № 5403-VI (далі Кодекс цивільного захисту України).

Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2, 4, 5 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України виробничі, жилі, інші будівлі та споруди, обладнання, транспортні засоби, що вводяться в дію чи експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення, а також технологічні процеси та продукція повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з пожежної безпеки.

Початок роботи новоутворених підприємств, початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості (будівель, споруд, приміщень або їх частин) здійснюється суб`єктом господарювання на підставі поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (далі - декларація), а для суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику - також за наявності позитивного висновку за результатами оцінки (експертизи) протипожежного стану підприємства, об`єкта чи приміщення (далі - оцінка протипожежного стану).

Декларація подається суб`єктом господарювання до державного адміністратора або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту (дозвільного органу).

Декларація реєструється дозвільним органом на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня її надходження.

Датою надходження декларації вважається дата її реєстрації як вхідної кореспонденції державним адміністратором або дозвільним органом, а в разі надсилання рекомендованим листом - дата, зазначена на поштовому штемпелі підприємства зв`язку.

Державний адміністратор протягом одного робочого дня після надходження декларації передає її дозвільному органу.

Якщо декларацію подано чи оформлено з порушенням установлених вимог, дозвільний орган відмовляє в реєстрації декларації та повертає її суб`єкту господарювання для доопрацювання.

У разі якщо дозвільним органом не зареєстровано декларацію і не відмовлено в її реєстрації в установлений абзацом другим цієї частини строк, право на вчинення дій щодо провадження господарської діяльності, передбачених частиною другою цієї статті, виникає наступного дня після завершення строку, встановленого для реєстрації декларації. У такому разі декларація вважається зареєстрованою.

Декларація не подається:

1) на використання торговельних місць, кіосків та контейнерів, якщо їх розміщено на ринку відповідно до схеми, погодженої з органом державного пожежного нагляду;

2) орендарем об`єкта нерухомості (особою, яка використовує об`єкт нерухомості за цивільно-правовим договором, що не передбачає перехід права власності на цей об`єкт) за умови, що декларацію на об`єкт нерухомості зареєстровано власником;

3) на використання об`єктів, що в установленому законодавством порядку приймаються в експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Суб`єкт господарювання набуває право вчиняти дії щодо провадження господарської діяльності, передбачені частиною другою цієї статті, з дня реєстрації декларації відповідним дозвільним органом.

Форма декларації, порядок її подання та реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Особи, які подали декларацію, несуть передбачену законом відповідальність за достовірність даних, зазначених у поданій декларації.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку про те, що позивач, як фізична особа-підприємець, суб`єкт господарювання, має право проводити господарську діяльність лише за умови реєстрації відповідним дозвільним органом декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 175-2 КУпАП початок роботи новоутворених підприємств або початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості без зареєстрованої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, для яких подання такої декларації є обов`язковим, тягне за собою накладення штрафу на громадян - суб`єктів підприємницької діяльності і посадових осіб - від ста п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що спірною постановою серії ПО 019989 від 02.02.2024 притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст. 175-2 КУпАП внаслідок провадження ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_3 за відсутності зареєстрованої декларації матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, що є порушенням вимог ст. 57 Кодексу цивільного захисту України та Порядку подання і реєстрації декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2013 р. № 440.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки та здійснює державний ринковий нагляд у сфері своєї відповідальності, його територіальних органів (далі - посадові особи ДСНС) визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та Інструкцією №725.

Відповідно до п. 1 розд. 2 Інструкції № 725 при вчиненні посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства), громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами адміністративного правопорушення уповноваженими на те посадовими особами ДСНС складається протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) (додаток 1).

Протокол складається не пізніше двадцяти чотирьох годин із моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями п. 2 розд. 2 Інструкції № 725 передбачено, що складати протокол у разі порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77 КУпАП), самовільного випалювання рослинності або її залишків (стаття 77-1 КУпАП), встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки (стаття 175 КУпАП), здійснення суб`єктом господарювання господарської діяльності без декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки (стаття 175-2 КУпАП) чи невиконання приписів, розпоряджень та постанов посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки (стаття 188-8 КУпАП), згідно зі статтею 255 КУпАП мають право уповноважені на те посадові особи ДСНС. Працівники відомчої, місцевої та члени добровільної пожежної охорони мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 120, 175, 188-8 КУпАП.

Положеннями п. 4 розд. 2 Інструкції № 725, серед іншого, передбачено, що при складанні протоколу відповідно до ст. 175-2 КУпАП зазначається суть правопорушення, а саме початок роботи новоутворених підприємств або початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості без зареєстрованої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, для яких подання такої декларації є обов`язковим.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 175-2 КУпАП, посилається на наявні в матеріалах справи докази, зокрема : копії договору оренди обєкта нерухомості від 20.06.2022 № 4/20.06.2022, додатку №1 до Договору -Акту передачі - приймання обєкта оренди до договору оренди обєкта некрухомості від 20.06.2022 та додаткової угоди від 01.02.2024 до Договору № 4/20.06.2022 оренди нежитлового приміщення від 01.02.2024, протокол про адміністративне правопорушення серія ПО № 019990 від 26.01.2024 та спірну постанову.

Так, з досліджених колегією суддів документів встановлено, що 20 березня 2022 між Карлівською райспоживспілкою, в особі голови правління Шило Т.В. та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір №4/20.06.2022 оренди об`єкта нерухомості , згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування частину приміщення Універмагу І поверх площею 8.5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_3 . Термін дії договору визначено п.4, зокрема у п.4.1 вказано на те що, це договір набирає чинності з 20 червня 2022 і діє до 20 червня 2023 включно. Дія договору припиняється у випадку закінчення строку, на який його було укладено (п.4.3.1) (далі Договір).

20.06.2022 було складено Акт передачі-приймання об`єкта оренди до договору оренди об`єкта нерухомості від 20.06.2022 (а.с.30).

Згідно пп.3.3.14 п.3.3 розд.3 Договору Орендар зокрема зобов`язаний у разі закінчення строку дії оренди або в разі дострокового розірвання Договору повернути Орендодавцеві об`єкт у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди з вини Орендаря.

Відповідно п.7.7 розд.7 Договору про звільнення окремих кімнат або дострокового розірвання цього Договору, Орендар повинен в письмовій формі повідомити Орендодавця за 30 діб до цього, розрахуватися за оренду приміщення і надані послуги та здати відповідне приміщення по акту прийняття - передачі орендованого майна.

01.01.2023 між Карлівською райспоживспілкою, в особі голови правління ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір №27/01.01.2023 оренди об`єкта нерухомості , згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування частину приміщення Універмагу І поверх площею 8.5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_3 . Термін дії договору визначено п.4, зокрема у п.4.1 вказано на те що, це договір набирає чинності з 20 червня 2022 і діє до 01 січня 2024 включно. Дія договору припиняється у випадку закінчення строку, на який його було укладено (п.4.3.1) (далі Договір).

Згідно пп.3.3.14 п.3.3 розд.3 Договору Орендар зокрема зобов`язаний у разі закінчення строку дії оренди або в разі дострокового розірвання Договору повернути Орендодавцеві об`єкт у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди з вини Орендаря.

Відповідно п.7.7 розд.7 Договору про звільнення окремих кімнат або дострокового розірвання цього Договору, Орендар повинен в письмовій формі повідомити Орендодавця за 30 діб до цього, розрахуватися за оренду приміщення і надані послуги та здати відповідне приміщення по акту прийняття - передачі орендованого майна.

Згідно п.1 Додаткової угоди від 01.02.2024 до Договору № 4/20.06.2022 оренди нежитлового приміщення від 20.06.2022 сторони погодили пролонгувати Договір № 20/20.06.2022 від 20.06.2022 до 01.01.2025.

Відповідно до вимог ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно ч.4 ст. 284 Господарського кодексу України строк дії договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору він вважається продовженим на такий самий строк і на таких самих умовах, які були передбачені договором.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів повідомлення в письмовій формі Орендодавця про звільнення окремих кімнат або дострокового розірвання Договору оренди об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , як і доказів сдачі вказаного приміщення по акту прийняття - передачі орендованого майна, як передбачено п.7.7. розділу 7 Договору від 20 березня 2022 №4/20.06.2022.

Позивач такого акту приймання-передачі суду не надала і не посилається на його існування.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що враховуючи відсутність заперечень сторін Договору оренди об`єкта нерухомості протягом місяця після закінчення договорів оренди та використання позивачем орендованого приміщення, вказані вище договори є поновленими на строк, який був раніше ними встановлений а, тому були чинними на період проведення перевірки.

Таким чином, після 20.06.2023 року позивач продовжувала здійснювання господарської діяльності в орендованому нею приміщенні за адресою : АДРЕСА_3

За таких обставин, є безпідставними висновки суду першої інстанції на факт спливу строку дії Договору оренди об`єкта нерухомості, як на підставу для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 175-2 КАС України.

Під час апеляційного перегляду справи позивачем не спростовано відсутність зареєстрованої ФОП ОСОБА_1 відповідної декларації, а доказів, які наявні у матеріалах справи, достатньо для встановлення в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 175-2 КУпАП, доводи апелянта щодо не доведення відповідачем правомірності оскаржуваної постанови підлягають відхиленню.

Доказів на підтвердження реєстрації відповідної декларації на об`єкт нерухомості, власником приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що в свою чергу відповідно до п. 2 абз. 7 ч. 4 Кодексу цивільного захисту України звільнило б ФОП ОСОБА_1 , як орендаря вказаного об`єкта нерухомості від обов`язку з подання спірної декларації, позивачем не надано.

Щодо дотримання відповідачем розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

26.01.2024 провідним інспектором ВЗНС Полтавського РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області Зарицьким С.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПО №019990, в якому зазначено, що 26.01.2024 о 08 годині 38 хвилині ФОП ОСОБА_1 допустила використання магазину за адресою: АДРЕСА_3 без зареєстрованої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання, вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, надання якої є обов`язковим відповідно до вимог статті 57 Кодексу цивільного захисту України та Порядку подання і реєстрації декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2013 р. № 440.

У вказаному вище протоколі зазначено, що проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення було призначено на 14 год. 00 хв. 29.01.2024 у приміщенні13 ДПЧ ІДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області, за адресою: м. Карлівка, вул. Радевича, 24.

Також в протоколі містяться відомості, про відмову у наданні пояснень та підпису.

29.01.2024 на адресу відповідача надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.

За результатами розгляду вказаного вище клопотання, розгляд справи відкладено на 02.02.2024 о 14:05, про що свідчить відповідь на клопотання про відкладення розгляду справи від 29.01.2024, яку 31.01.2024 направлено відповідачем на адресу місця проживання позивача за допомогою кур`єрської доставки Нової пошти, за номером накладної 7824.

Вказану відповідь ОСОБА_1 не отримала, при цьому неодноразово замовляла перенесення дати доставки, про що свідчить відстеження посилки 7824.

Відповідно до рапорту провідного інспектора ВЗНС Полтавського РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області Зарицького С.В., ним 01.02.2024 неодноразово вживалися заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, як шляхом телефонного зв`язку так і шляхом виїзду за місцем реєстрації місця проживання позивача.

Вказані дії позивача свідчать про самоусунення від отримання поштового повідомлення та небажання позивача бути обізнаною про дату, час та місце розгляду справи.

З огляду на викладене, відповідачем було вжиті всі можливі міри по врученню та повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначене на 14:05 02.02.2024.

Отже, враховуючи наявні порушення позивачем законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо додаткового рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року по справі №531/340/24, колегія суддів зазначає наступне.

Додатковим рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 06.06.2024 стягнуто з Головного управління ДСНС України у Полтавській області, , що знаходиться за адресою: вул. Решетилівська, 26/1, м. Полтава, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , понесені судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч гривень) 00 коп.

Між тим, за результатом апеляційного розгляду справи рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 03.06.2024 скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Враховуючи, що додаткове рішення суду першої інстанції є невід`ємною частиною основного рішення, прийнятого за результатом розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 , яке скасовано судом апеляційної інстанції, додаткове рішення також підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, додаткове рішення скасувати, в задоволенні заяви позивача щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу відмовити .

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 03.06.2024 - задовольнити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 03.06.2024 по справі № 531/340/24 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДСНС України у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на додаткове рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 06.06.2024 - задовольнити.

Додаткове рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 06.06.2024 скасувати.

Прийняти постанову, якою в ухваленні додаткового рішення щодо стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу- відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло