Справа № 160/13611/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (далі відповідач, Фінансове управління), в якій позивач просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 02.12.2015 року по 27.05.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.12.2015 року по 02.08.2018 року виплаченої 27.05.2021 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №160/4862/20.
2. Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 02.12.2015 року по 27.05.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.12.2015 року по 02.08.2018 року виплаченої 27.05.2021 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі № 160/4862/20.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що несвоєчасне нарахування сум грошового забезпечення відбулось у зв`язку з несвоєчасним нарахуванням позивачеві грошового забезпечення, що встановлено судовими рішеннями, тобто з вини органу, що призначає і виплачує грошове забезпечення, позивач має право на отримання компенсацій втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 року встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
15.07.2024 року відповідач сформував в системі Електронний Суд відзив на позовну заяву, 16.07.2024 року відзив на позовну заяву було зареєстровано судом.
Вирішуючи питання щодо врахування відзиву, суд зазначає наступне.
Як зазначалося вище, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 року встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
Так, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України зареєстроване в системі Електронний Суд.
Ухвала суду від 31.05.2024 року, якою відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 31.05.2024 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Копія позовної заяви та додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 27.05.2024 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Таким чином, граничний строк на подачу відзиву є 18.06.2024 року (включно).

Оскільки, відзив на позовну заяву було подано відповідачем поза межами строку встановленого судом в ухвалі від 31.05.2024 року та суб`єкт владних повноважень не звертався до суду із заявою про продовження/поновлення строку для подачі відзиву, а тому такий відзив не враховується судом під час розгляду цієї справи.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 з 02.12.2015 року по 02.08.2018 року проходив військову службу у Збройних Силах України та був зарахований на грошове забезпечення до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України.

Позивача з 02 серпня 2018 року було звільнено з військової служби.

Проте, при звільненні позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.08.2018 року та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2018 роки.

У зв`язку з цим позивач 14 лютого 2020 року звернувся до відповідача з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Відповідачем зазначено, що механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення немає, виплату провести неможливо, право на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасник бойових дій заявник не набув.

Для вирішення спору позивач звернувся до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №160/4862/20 стягнуто з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.12.2015 року по 02.08.2018 року включно в сумі 104 204,52 грн. з урахуванням відрахувань.

27.05.2021 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №160/4862/20 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення у сумі 102641,45 грн., з урахуванням утриманого військового збору 1,5%, що підтверджується повідомленням про надходження коштів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №160/15315/23 зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України провести перерахунок та виплатити на користь позивача:

- одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням з військової служби за 33 календарних роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №160/4862/20.

- грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №160/4862/20.

06.05.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №160/15315/23 відповідачем виплати позивачу перерахунок одноразових видів грошового забезпечення у загальній сумі 65098,35 грн., що підтверджується банківською випискою.

Позивач зазначає, що відповідачем в порушення статті 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон №2050-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.

Статтею 3 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 6 Закону № 2050-ІІІ, компенсацію виплачують за рахунок:

власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Частиною першою статті 7 Закону № 2050-ІІІ визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України постановою від 21 лютого 2001 року № 159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Аналіз статті 1 Закону № 2050-ІІІ дає підстави дійти висновку, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Аналогічної позиції дотримується й Верховний Суд у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 804/2994/18, у якій вказано, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2021 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №160/4862/20 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення у сумі 102641,45 грн., з урахуванням утриманого військового збору 1,5%, що підтверджується повідомленням про надходження коштів.

06.05.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №160/15315/23 відповідачем виплати позивачу перерахунок одноразових видів грошового забезпечення у загальній сумі 65098,35 грн., що підтверджується банківською випискою.

При цьому, позивача звільнено зі служби 02.08.2018 року.

Доказів протилежного до суду не надано.

У контексті зазначеного, суд констатує, що оскільки відповідачем не проведено з позивачем під час його звільнення остаточного розрахунку, позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення.

Суд зазначає, що у відповідності до норм Порядку № 159 компенсації підлягають грошові доходи, які не мають разового характеру.

Отже, оскільки грошового забезпечення позивача не має разового характеру, та враховуючи те, що відповідач здійснив його виплату з порушенням строків виплати, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати сум грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 29.01.2020 по 08.05.2024.

Суд звертає увагу на те, що із заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів позивач не звертався до відповідача.

Водночас у відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.04.2024 у справі №560/8194/20, норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до відповідного органу за виплатою такої компенсації.

Так, Верховний Суд, аналізуючи норми статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 зазначив, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії. Крім того, Судова палата вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі відповідними органами, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльність:

- щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 02.12.2015 року по 27.05.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.12.2015 року по 02.08.2018 року виплаченої 27.05.2021 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №160/4862/20.

- щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 02.08.2018 року по 06.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення виплаченого 06.05.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №160/15315/23.

При цьому порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України:

- нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 02.12.2015 року по 27.05.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.12.2015 року по 02.08.2018 року виплаченої 27.05.2021 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі № 160/4862/20.

- нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 02.08.2018 року по 06.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення виплаченого 06.05.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №160/15315/23.

Інші доводи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідач доводи позивача не спростував.

Зважаючи на це та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 02.12.2015 року по 27.05.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.12.2015 року по 02.08.2018 року виплаченої 27.05.2021 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №160/4862/20.

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 02.12.2015 року по 27.05.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.12.2015 року по 02.08.2018 року виплаченої 27.05.2021 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі № 160/4862/20.

Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 02.08.2018 року по 06.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення виплаченого 06.05.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №160/15315/23.

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 02.08.2018 року по 06.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення виплаченого 06.05.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №160/15315/23.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.07.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса