Справа № 140/18943/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/18943/23 пров. № А/857/9636/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Шевчук С.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року (головуючого судді Дмитрика В.В., ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Луцьку) у справі №140/18943/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із позовними вимогами, а саме:

1) визнати протиправною бездіяльністю не проведення відповідачем 1 - ВЧ НОМЕР_1 - дослідження через службове розслідування чи через проведення й незалежного експертного дослідження дійсного встановлення причини захворювання позивача, в результаті чого позивачу не видано довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивача, форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, що має видаватися командиром військової частини, де проходив службу позивач (позовна вимога 1);

2) визнати протиправним рішення щодо встановлення відповідачем 2 Військово-медичним клінічним центром Західного регіону (його ВЛК) у висновку від 29.06.2022 (в свідоцтві про хворобу) про придатність позивача до військової служби, що хвороба позивача не набута під час виконання обов`язків військової служби та не пов`язана з військовою службою узагалі, без заключного висновку по службовому розслідуванню відповідача - ВЧ НОМЕР_1 - про обставини дійсного встановлення причини захворювання позивача (позовна вимога 2);

3) скасувати рішення щодо встановлення відповідачем 2 - Військово-медичним клінічним центром Західного регіону (його ВЛК) у висновку від 29.06.2022 (в свідоцтві про хворобу) про придатність позивача до військової служби, що хвороба позивача не набута під час виконання обов`язків військової служби та не пов`язана з військовою службою узагалі, а саме в частині прийнятого висновку відповідачем Військово-медичним клінічним центром Західного регіону (його ВЛК), що позивача Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби (позовна вимога 3);

4) визнати протиправною бездіяльністю відповідача не вжиття відповідачем - ВЧ НОМЕР_1 заходів щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, яка призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи (позовна вимога 4);

5) визнати протиправною бездіяльністю не вжиття відповідачем 1 заходів щодо призначення позивачу військової пенсії як особі, яка зазнала інвалідності І групи за час проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану в Україні (позовна вимога 5);

6) зобов`язати відповідача 1 ВЧ НОМЕР_1 провести дослідження через службове розслідування та через проведення відповідної судової експертизи, призначення якої погодити з позивачем, дійсні причини захворювання позивача, об`єктивні дані якого невідкладно передати Військово-медичному клінічному центру Західного регіону (його ВЛК) для правильного зазначення у висновку ВЛК даних про причину захворювання позивача (позовна вимога 6);

7) після встановлення усіх дійсних обставин стосовно позивача, зобов`язати відповідача 1 - військову частину НОМЕР_1 видати позивачу довідку про обставини його травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (позовна вимога 7);

8) зобов`язати відповідача 1 - військову частину НОМЕР_1 вжити заходів щодо призначення та виплати позивачу (членам сім`ї позивача):

- додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за кожний місяць лікування позивача (перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), набутого пораненням (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, - з дня отримання такого поранення (контузії, травми, каліцтва), включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (контузії, травми, каліцтва), що відповідачу зробити згідно нового висновку (нової постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (його ВЛК) (позовна вимога 8);

- одноразової грошової допомоги, яка призначається і виплачується у розмірі 400- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи (позовна вимога 9);

- військової пенсії позивачу як особі, яка зазнала інвалідності І групи за час проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану в Україні (позовна вимога 10).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, рішення, висновку та зобов`язання вчинити дії, повернуто позивачу в частині наступних позовних вимог: 1) визнати протиправною бездіяльністю не проведення відповідачем 1 - ВЧ НОМЕР_1 - дослідження через службове розслідування чи через проведення й незалежного експертного дослідження дійсного встановлення причини захворювання позивача, в результаті чого позивачу не видано довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивача, форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, що має видаватися командиром військової частини, де проходив службу позивач (позовна вимога 1); 2) визнати протиправним рішення щодо встановлення відповідачем 2 Військово-медичним клінічним центром Західного регіону (його ВЛК) у висновку від 29.06.2022 (в свідоцтві про хворобу) про придатність позивача до військової служби, що хвороба позивача не набута під час виконання обов`язків військової служби та не пов`язана з військовою службою узагалі, без заключного висновку по службовому розслідуванню відповідача - ВЧ НОМЕР_1 - про обставини дійсного встановлення причини захворювання позивача (позовна вимога 2); 3) скасувати рішення щодо встановлення відповідачем 2 - Військово-медичним клінічним центром Західного регіону (його ВЛК) у висновку від 29.06.2022 (в свідоцтві про хворобу) про придатність позивача до військової служби, що хвороба позивача не набута під час виконання обов`язків військової служби та не пов`язана з військовою службою узагалі, а саме в частині прийнятого висновку відповідачем Військово-медичним клінічним центром Західного регіону (його ВЛК), що позивача Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби (позовна вимога 3); 6) зобов`язати відповідача 1 ВЧ НОМЕР_1 провести дослідження через службове розслідування та через проведення відповідної судової експертизи, призначення якої погодити з позивачем, дійсні причини захворювання позивача, об`єктивні дані якого невідкладно передати Військово-медичному клінічному центру Західного регіону (його ВЛК) для правильного зазначення у висновку ВЛК даних про причину захворювання позивача (позовна вимога 6); 7) після встановлення усіх дійсних обставин стосовно позивача, зобов`язати відповідача 1 - військову частину НОМЕР_1 видати позивачу довідку про обставини його травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (позовна вимога 7).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 про повернення позовної заяви без змін.

Оскаржуваним рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд з числа відповідачів виключив ІНФОРМАЦІЯ_2 , , проте вирішував вимогу «що відповідачу Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 зробити згідно нового висновку (нової постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (його ВЛК) зробити новий наказ про звільнення позивача з військової служби; тобто суд не усвідомив, що в справі бере участь співвідповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 , , бо позовом, який суд вирішував, вимагалося нового висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (його ВЛК). Також неспростовано, що позивач був мобілізованим, а після прийняття присяги 17.04.2022 позивача було направлено для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України на один з військових полігонів. Незаперечено також, що після ракетних обстрілів з 16 на 17 травня 2022 року (ця обставина широко відома, бо ретельно описувалася засобами масової інформації, в т.ч. за межами України) у ОСОБА_1 (і ще двох військових, які служили в одних і тих же умовах - в одному і тому ж наряді) погіршився стан здоров`я та його (і їх протягом того ж самого дня) було з військового полігону евакуйовано у медичний заклад - інфекційне відділення КНП «НРЛ ім. Ю.Липи» НМР м. Новояворівськ, де попередньо встановлено захворювання - карцинома печінки (іншим - інші ракові захворювання), а в середині червня 2022 року його (як і інших з ним) було переведено на лікування до Військово-медичного клінічного центру західного регіону в м. Львів, де підтверджено йому (і їм) попередньо виставлений діагноз. При цьому захворювання позивача підтверджене - свідоцтвом про хворобу №672/1, виданим 24.06.2023 військово-лікарською комісією хірургічного профілю Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, згідно з пунктом 12 якого позивачу визначений діагноз та ухвалено постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Гепатоцелюлярна карцинома лівої частки печінки С ТЗ, Nx Mo, ІІІ ст., ІІ клінічна група. Хронічний лівобічний туботимпональний отит ремісія. Хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 5 м. Амбліопія низького ступеня правого ока. Множинний ускладнений карієс зубів. Вторинна часткова адентія обох щелеп з відсутністю 25, 45, 46 зубів. Жувальна ефективність за Агаповим 49%, пунктом 13 якого - військово-лікарською комісією хірургічного профілю Військово-медичного клінічного центру Західного регіону ухвалено постанову про непридатність позивача до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо і на підставі статті 8а графи II Розкладу хвороб позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. В названих документах міститься - «Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби». Звідки об`єктивний висновок, що «Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби» не доведено ніким і нічим. Так, з довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №197301 - ОСОБА_1 встановлено першу Б групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання не пов`язане з проходженням військової служби. Тут ясно звідки «захворювання не пов`язане з проходженням військової служби» - це твердження переписане із свідоцтва про хворобу №672/1, видане 24.06.2023 військово-лікарською комісією хірургічного профілю ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з пунктом 12 якого позивачу визначений діагноз та ухвалено постанову ВЛК, а також постанови ВЛК. Не вирішена вимога позову про зобов`язання відповідачу Військовій частині НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 зробити згідно нового висновку (нової постанови) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (його ВЛК) новий наказ про звільнення позивача з військової служби, бо в справі бере участь співвідповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 , , бо позовом вимагалося нового висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (його ВЛК), який так і не вирішений, бо суд з числа відповідачів «викинув із справи» відповідача Військово-медичний клінічний центр Західного регіону (його ВЛК) до розгляду справи по суті. Між іншим, «Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача., встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи» (Висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16- ц). З урахуванням вказаих аргументів викладених в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду та прийняти нове рішення за участі в справі співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (його ВЛК) та зобов`язати відповідача Військову частину НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 зробити згідно нового висновку (нової постанови) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (його ВЛК) новий наказ про звільнення позивача з військової служби.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 після прийняття присяги 17.04.2022 був направлений для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України на одному з військових полігонів.

Після ракетних обстрілів з 16 на 17 травня 2022 року у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я та його евакуйовано у медичний заклад інфекційне відділення КНП НРЛ ім. Ю.Липи НМР м. Новояворівськ, де попередньо встановлено захворювання карцинома печінки.

В середині червня 2022 року позивача було переведено на лікування до Військово-медичного клінічного центру західного регіону в м. Львів, де підтверджено виставлений діагноз.

Відповідно до витягу з наказу від 01.08.2022 №11 солдата ОСОБА_1 , гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону звільненого наказ (по особовому складу) від 27.07.2022 №44-РС у запас відповідно до підпункту б (за станом здоров`я) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок військову службу. Вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 01 серпня 2022 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №197301 ОСОБА_1 встановлено першу Б групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання не пов`язане з проходженням військової служби.

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із позовними вимогами, однак відповідно до матеріалів справи ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2023, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, рішення, висновку та зобов`язання вчинити дії, повернуто позивачу в частині позовних вимог, також з числа відповідачів, з огляду на ухвалу про повернення позовної заяви в частині позовних вимог, виключено Військово-медичний клінічний центр Західного регіону та позовну заяву прийнято до розгляду.

Враховуючи позовні вимоги, щодо яких не повернуто позивачу вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо: не виплати одноразової грошової допомоги, яка призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи; не вжиття заходів щодо призначення військової пенсії як особі, яка зазнала інвалідності І групи за час проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану в Україні; не вжиття заходів щодо призначення та виплати позивачу (членам сім`ї позивача) додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за кожний місяць лікування в закладах охорони здоров`я, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в частині оскарження, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (статті 2 Закону №2011-ХІІ).

Згідно статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до пункту 21 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно з Указом Президента України в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, підлягають включенню особи, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в тому числі: - у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; - перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100000 грн.

При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100000 грн, а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100000 грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.

Згідно із пунктом 1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Підпунктом в пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: Потребує: відпустки за станом здоров`я на ___ календарних днів.

Згідно із підпунктом а пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Пунктом 6.13 глави 6 розділу ІІ Положення №402 визначено, що відпустка за станом здоров`я військовослужбовцям у мирний час надається на 30 календарних днів. За медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування ВЛК приймає постанову про потребу у відпустці за станом здоров`я на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка за станом здоров`я ВЛК продовжується на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів.

Згідно із пунктом 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення №402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

За приписами абзацу четвертого пункту 22.12 глави 22 розділу II Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, згідно пункту 12 свідоцтва про хворобу Регіональної військово-лікарської комісії від 29.06.2022 №672/1 визначений діагноз та ухвалено постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Гепатоцелюлярна карцинома лівої частки печінки С ТЗ, Nx Mo, ІІІ ст., ІІ клінічна група. Хронічний лівобічний туботимпональний отит ремісія. Хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 5 м. Амбліопія низького ступеня правого ока. Множинний ускладнений карієс зубів. Вторинна часткова адентія обох щелеп з відсутністю 25, 45, 46 зубів. Жувальна ефективність за Агаповим 49%. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.

Відповідно пункту 13 вказаного свідоцтва на підставі статті 8а графи II Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Таким чином, надані позивачем документи не підтверджують те, що визначене ВЛК захворювання має причинний зв`язок з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а тому у відповідача не було правових підстав для винесення наказу про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 гривень за час лікування позивача в закладах охорони здоров`я.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до пункту б частини 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).

Судом встановлено, що згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №197301 від 29.11.2022 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої Б групи, причина інвалідності: захворювання не пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно свідоцтва про хворобу Регіональної військово-лікарської комісії від 29.06.2022 №672/1 захворювання позивача не пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно до наведених доказів колегія суддів дійшла висновку, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що призначається відповідно до положень статті 16 Закону №2011-ХІІ.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невжиття Військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо призначення позивачу військової пенсії як особі, яка зазнала інвалідності І групи за час проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану в Україні та про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 вжити заходів щодо призначення та виплати позивачу (членам сім`ї позивача) військової пенсії позивачу як особі, яка зазнала інвалідності І групи за час проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану в Україні.

Відповідно до статті 1 Закону №2262-ХІІ військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно з статтею 18 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Приписами статті 19 Закону №2262-ХІІ визначено, що групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.

Відповідно до статті 20 Закону №2262-ХІІ залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії: а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних таким законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Як було встановлено судом, захворювання позивача на підставі якого йому встановлено першу Б групу інвалідності не пов`язане з проходженням військової служби, а як передбачено чинним законодавством України органом, який розглядає та приймає рішення про призначення або відмову у призначення пенсії є саме Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи, відповідно позивач звертається до не уповноваженого органу в даному питанні. Відтак, відсутня бездіяльність відповідача щодо вказаних частини позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про правомірність дій Військової частини НОМЕР_1 при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою №168 за період з 01.03.2022 по 30.04.2022, відповідно у суду відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати щомісячної винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі та зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову щомісячну винагороду у збільшеному до 100000 грн. встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період з 01.03.2022 по 30.04.2022, адже позивачем недоведено обставин безпосередньої його участі у вказаний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що би давало підстави для виплати йому за цей період додаткової винагороди у збільшеному до 100000 гривень розмірі, адже сам лише факт безпосереднього перебування позивача в районах ведення воєнних (бойових дій) не є підтвердженням його безпосередньої участі у бойових діях або заходах, та не є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди, яка підтверджується належними доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги, що суд виключив Військово-медичний клінічний центр Західного регіону з числа відповідачів, то колегія суддів на підставі матеріалів справи встановила, що ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2023, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, рішення, висновку та зобов`язання вчинити дії, повернуто позивачу в частині позовних вимог позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, рішення, висновку та зобов`язання вчинити дії, повернуто позивачу в частині наступних позовних вимог: 1) визнати протиправною бездіяльністю не проведення відповідачем 1 - ВЧ НОМЕР_1 - дослідження через службове розслідування чи через проведення й незалежного експертного дослідження дійсного встановлення причини захворювання позивача, в результаті чого позивачу не видано довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивача, форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, що має видаватися командиром військової частини, де проходив службу позивач (позовна вимога 1); 2) визнати протиправним рішення щодо встановлення відповідачем 2 Військово-медичним клінічним центром Західного регіону (його ВЛК) у висновку від 29.06.2022 (в свідоцтві про хворобу) про придатність позивача до військової служби, що хвороба позивача не набута під час виконання обов`язків військової служби та не пов`язана з військовою службою узагалі, без заключного висновку по службовому розслідуванню відповідача - ВЧ НОМЕР_1 - про обставини дійсного встановлення причини захворювання позивача (позовна вимога 2); 3) скасувати рішення щодо встановлення відповідачем 2 - Військово-медичним клінічним центром Західного регіону (його ВЛК) у висновку від 29.06.2022 (в свідоцтві про хворобу) про придатність позивача до військової служби, що хвороба позивача не набута під час виконання обов`язків військової служби та не пов`язана з військовою службою узагалі, а саме в частині прийнятого висновку відповідачем Військово-медичним клінічним центром Західного регіону (його ВЛК), що позивача Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби (позовна вимога 3);6) зобов`язати відповідача 1 ВЧ НОМЕР_1 провести дослідження через службове розслідування та через проведення відповідної судової експертизи, призначення якої погодити з позивачем, дійсні причини захворювання позивача, об`єктивні дані якого невідкладно передати Військово-медичному клінічному центру Західного регіону (його ВЛК) для правильного зазначення у висновку ВЛК даних про причину захворювання позивача (позовна вимога 6); 7) після встановлення усіх дійсних обставин стосовно позивача, зобов`язати відповідача 1 - військову частину НОМЕР_1 видати позивачу довідку про обставини його травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (позовна вимога 7). Також з числа відповідачів, з огляду на ухвалу про повернення позовної заяви в частині позовних вимог, виключено Військово-медичний клінічний центр Західного регіону та позовну заяву прийнято до розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 про повернення позовної заяви без змін.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи все вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, а також враховуєчи рішення суду, яке набрало законної сили в частині повернення позовних вимог та виключення відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апелянтом не наведено доводів та не подано доказів його скасування касаційним судом, а тому суд апеляційної інстанції згідно статті 308 КАС України не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, а доводами апеляційної скарги, які зазначив представник позивача висновки, які викладені в судовому рішенні суду першої інстанції не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі №140/18943/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді С.М. Шевчук

Р.В. Кухтей

Повний текст постанови складено 26.07.2024