Справа № 200/4067/24
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року Справа№200/4067/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.06.2024 до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Відповідач 2) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову № 21 12.04.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке полягає у відмові призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування та не зарахування стажу за періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.09.1979, з 11.12.1991 по 03.10.1997 в ТОВ Спецбуд та з 10.11.1997 по 17.09.2003 в ТОВ Універсал Будресурс, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.09.1979, з 11.12.1991 по 03.10.1997 в ТОВ Спецбуд та з 10.11.1997 по 17.09.2003 в ТОВ Універсал Будресурс та призначити пенсію з 05.04.2024, відповідно до Закону України Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що досягнувши пенсійного віку та набувши необхідний страховий стаж він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії, додавши до заяви усі необхідні документи. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу, що обумовлено не зарахуванням періодів роботи на території РФ. Позивач вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. Позивач вважає протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії та просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати спірні періоди та призначити пенсію.

Відповідач 1, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, правом подання відзиву не скористався.

Відповідач - 2, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідач вказав, що згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж на дату звернення позивача становить 15 роки 6 місяці 4 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Стосовно не зарахування спірних періодів вказав, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян державучасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення ухвалено рішення про вихід із зазначеної Угоди, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Окрім того, 11.06.2022 Російська Федерація (далі- РФ) вийшла з вказаної Угоди в односторонньому порядку.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 24.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази по справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_3 .

Позивач неодноразово звертався із заявою про призначення пенсії. Так, зокрема, 05.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, для розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

Так, за результатом розгляду зазначеної вище заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.04.2024 №21 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу (21 рік).

Згідно з вказаним рішенням, відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення становить 15 роки 6 місяці 4 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

При цьому, до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.09.1979 періоди роботи з 01.01.1992 по 03.10.1997 в ТОВ «Спецбуд» та з 10.11.1997 по 17.09.2003 в ТОВ «Універсал «Будресурс», оскільки підприємства знаходяться на території РФ та з 01 січня 2023 року остання припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Листом від 17.04.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії, направивши йому копію спірного рішення.

Згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25.09.1979, щодо спірних періодів, позивач, зокрема:

- 11.12.1991 прийнятий на посаду водія у ТОВ «Спецбуд» (Російська Федерація)

(наказ №131 від 11.12.1991, запис №11);

- 03.10.1997 звільнений за власним бажанням (наказ №98 від 03.10.1997, запис

№12);

- 10.11.1997 прийнятий на посаду водія у ТОВ «Універсал «Будресурс» (Російська

Федерація) (Наказ №183, від 10.11.1997, запис №13);

- 17.09.2003 звільнений за власним бажанням (наказ №90 від 17.09.2003, запис

№14).

Вказані вище записи трудової книжки містять посилання на наказ, засвідчені підписом відповідальної особи та печаткою підприємства.

Згідно з розрахунком стажу до спірного рішення, період роботи у ТОВ «Спецбуд» частково зарахований до страхового стажу позивача, а саме з 11.12.1991 по 31.12.1991.

Вважаючи протиправним рішення відповідача-2 щодо відмови у призначенні пенсії, позивач звернувся до суд з даним позовом з вимогою зобов`язати відповідача 1 зарахувати спірні періоди та призначити пенсію.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян назабезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій […] регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст. 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов"язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення, […] міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов"язковість якого Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно зі ст. 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 1 січня 2021 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років.

Починаючи з січня 2018 року на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року від 21 до 31 року.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), також встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (п.1).

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як встановлено судом, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 21 від 12.04.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено в призначенні пенсії позивачу за віком у зв`язку із тим, що його страховий стаж відповідно до наданих документів склав 15 роки 6 місяці 4 дні.

При цьому до страхового (трудового) стажу позивача не було зараховано періоди роботи з 01.01.1992 по 03.10.1997 в ТОВ Спецбуд та з 10.11.1997 по 17.09.2003 в ТОВ Універсал Будресурс, у зв`язку з тим, що РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Суд зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 1 Закону № 1788-XII у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом РФ про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

13.03.1992 була укладена Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення (набрала чинності 13 березня 1992 року), зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та РФ (надалі - Угода).

Відповідно до ст. 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно зі ст. 6 цієї Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання; для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 01.12.1991, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 1 ст. 13 Угоди визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян- учасниць Співдружності Незалежних Державу галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до п. 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.

Повідомленням від 10.01.2023, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, Міністерство юстиції України підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України з 19.06.2023.

Також суд зазначає, що 11.06.2022 РФ було прийнято закон № 175-ФЗ (мовою оригіналу) "О денонсации Российской Федерацией Соглашения о гарантиях прав граждан государств - участников Содружества Независимых Государств в области пенсионного обеспечения, який відповідно до ст. 2 вказаного закону набрав чинності 30.06.2022.

Отже, відповідно до ст. 13 Угоди від 13.03.1992 РФ з 01.01.2023 не є державою-учасницею Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак дія вказаної угоди між Україною та РФ припинилась внаслідок виходу з Угоди одного з підписантів.

Внаслідок виходу з вказаної угоди України, Угода припинила свою дію з 19.06.2023 щодо взаємовідносин України з іншими державами-учасницями вказаної Угоди.

Отже, станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії від 05.04.2024 та прийняття відповідачем рішення № 21 12.04.2024, Угода припинила свою дію для України з 19.06.2023 внаслідок виходу з неї.

Разом із цим відповідно до ч. 2 ст. 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи, а також врахувавши, що трудовий стаж на території РФ у періоди з 01.01.1992 по 03.10.1997 та з 10.11.1997 по 17.09.2003 був набутий позивачем під час дії Угоди, суд висновує, що позивач мала законні сподівання на врахування цих періодів роботи до її трудового стажу при призначенні пенсії.

Із врахуванням наведеного, беручи до уваги, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 про його трудову діяльність на території РФ, зокрема й за періоди з 01.01.1992 по 03.10.1997 та з 10.11.1997 по 17.09.2003, жодних зауважень щодо відповідності цих записів вимогам законодавства відповідачем не наведено, а також враховуючи приписи ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 01.01.1992 по 03.10.1997 та з 10.11.1997 по 17.09.2003 підлягали зарахуванню до страхового (трудового) стажу позивача як при розгляді заяви позивача про призначення пенсії.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що рішення відповідача № 21 12.04.2024 є необґрунтованим, прийнятим без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття та протиправним, таким, що порушило право позивача на належний соціальний захист, а тому підлягає скасуванню.

Як наслідок, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.09.1979, з 11.12.1991 по 03.10.1997 в ТОВ Спецбуд та з 10.11.1997 по 17.09.2003 в ТОВ Універсал Будресурс , суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено часткове зарахування періоду роботи у ТОВ Спецбуд, а саме з 11.12.1991 по 31.12.1991, отже в цій частині позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

При цьому суд вважає безпідставними позовні вимоги щодо зобов`язання саме Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати спірні періоди, оскільки судовим розглядом встановлено, що вказаний орган не розглядав заяву позивача про призначення пенсії та не приймав спірне рішення, а лише направив повідомлення про відмову у призначені пенсії, підстави для зобовязання вчинити певні дії відсутні.

Отже, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволенню не підлягають.

Разом з тим, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянута заява позивача про призначення пенсії та прийнято спірне рішення, саме на цей орган покладається обов`язок повторно розглянути заяву позивача про

призначення пенсії та зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 03.10.1997 та з 10.11.1997 по 17.09.2003.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання призначити пенсію позивачеві, суд зазначає, що повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

На підставі викладеного вище, суд частково задовольняє позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 21 від 12.04.2024 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.04.2024, зарахувавши до страхового (трудового) стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 03.10.1997 та з 10.11.1997 по 17.09.2003.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми Закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з квитанцією від 11.06.2024 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Оскільки у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовлено, судовий збір у розмірі 1211,20 грн слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 21 від 12.04.2024 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії від 05.04.2024, зарахувавши до страхового (трудового) стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 03.10.1997 та з 10.11.1997 по 17.09.2003.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв