Справа № 400/4729/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 р. № 400/4729/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ШВЕЙНА ФАБРИКА «ТЕКСТИЛЬ-2000», вул. В`ячеслава Чорновола, 12-А, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54028,
до відповідачаКиївська митниця, бульв. Гавела Вацлава, 8А, м. Київ, 03124,
провизнання протиправним та скасування індивідуального акту від 04.12.2023 № UA100060/2023/000084/2,

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ШВЕЙНА ФАБРИКА «ТЕКСТИЛЬ-2000» (далі позивач) до Київської митниці (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта відповідача від 04.12.2023 № UA100060/2023/000084/2 про коригування митної вартості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.02.2018 між ним і компанією ХУЧЖОУ ЛВМЕНГ ТЕКСТАЙЛ СЦІ-ТЕХКО ЛТД («HUZHOU LvMENG TEXTILE SCI-TECHCO LTD») (Китайська Народна Республіка) укладено контракт на купівлю тканини. Ціна продукції цього контрагента позивача є стабільною. В межах вказаного контракту позивач імпортував у листопаді 2023 року на митну території України тканину та подав відповідачу для митного оформлення товару митну декларацію від 04.12.2023 № 23UA06U4. Проте, відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості, відповідно до якого вартість товару ним було визначено на підставі резервного методу. На переконання позивача таке рішення є протиправним, оскільки:

містить недостовірні дані про кількість товару: вага товару зазначена як 21047 кг (фактична 4818 кг), обсяг товару 253578,6 м2 (фактична 50014,8 м2);

відповідач при визначені митної вартості товари за основу взяв зовсім інший товар, а саме: тканини вибілені, поліестер щільністю 90 г/м2, хоча позивач закупив тканини вибілені, полотняного переплетення щільністю 110 г/м2;

у графі 33 оскаржуваного рішення не вказано обсяги партії ідентичного або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови тощо, що взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару;

позивач подав відповідачу всі документи, що обґрунтовують заявлену митну вартість товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливості визначити вартість товару в поданій митній декларації;

відповідач при прийняті оскаржуваного рішення не врахував наявність двох експертних висновків, які підтверджують ринкову вартість товару, зазначену у поданій позивачем відповідній митній декларації.

У відзиві на позовну заяву від 20.06.2024 відповідач заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив аргументовано тим, що:

за митною декларацією від 22.11.2023 № 23UA70U0, поданою від імені позивача, автоматизованою системою управління ризиками сформовано форми митного контролю по митній вартості за кодами 101-1, 103-1, 105-2 і 107-3;

під час здійснення контролю митної вартості за вищевказаною митною декларацією встановлено наявність розбіжностей у поданих документах, як мають вплив на правильність визначення митної вартості або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме: для підтвердження транспортних витрат надано довідки від 09.11.2023 № TG017955/2 і від 08.11.2023 № 0811, однак вони є первинними документами; в поданих платіжних документах від 18.08.2023 та від 25.10.2023 в графі «Призначення платежу» міститься посилання на інвойс ZX8051, проте під час митного оформлення надано проформа-інвойс від 15.08.2023 та інвойс від 07.09.2023 № ZX8051; не надано документи щодо оплати транспортних послуг та рахунок до митного оформлення; в графі 44 митної декларації зазначено документ від 07.09.2023 «Калькуляція собівартості Б/Н» за кодом 3021, який не подано до митного оформлення; в експортній митній декларації країни відправлення № 00037121 зазначені різні номенклатури коди товарів, які відсутні у наданій до митного оформлення митної декларації;

за результатами розгляду додатково наданих позивачем документів установлено, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують ціну товару, що фактично сплачена або підлягає сплаті, та не усувають виявлені розбіжності;

відповідач правомірно застосував резервний метод визначення митної вартості товарів, зазначених у поданій позивачем митній декларації.

У відповіді на відзив від 25.06.2024 № 23/06 позивач підтримав свої позовні вимоги, заперечивши проти доводів відповідача, наведених у його відзиві на позовну заяву. Позивач додаткового звернув увагу на те, що:

на його думку, відповідач не виконав ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 про витребування в нього митних декларацій від 31.08.2023 № UA209230/2023/92544 та від 01.12.2023 № UA209160/2023/013554;

зазначена позивачем митна вартість придбаного товару майже 1,5 рази вища тієї, яка заявлена декларантами у митних деклараціях від 31.08.2023 № 23UA44U7 і від 01.12.2023 № 23UA54U2, які були надані відповідачем до суду; крім цього, в цих митних деклараціях митні вартості товарів визначені на підставі різних умов поставок, країн відправлення, обсягів поставки тощо, тобто вони не є ідентичними тим, за якими позивач здійснював митне оформлення;

надані позивачем транспортні (перевізні) документи (довідки, рахунки, платіжні інструкції) містять вичерпні відомості щодо понесених транспортних витрат, що підтверджують числові значення складової митної вартості;

платіж від 18.08.2023 було здійснено як авансовий за проформа-інвойсом від 15.08.2023, а платіж від 25.10.2023 як фактична доплата по комерційному інвойсі від 07.09.2023;

припущення відповідача, що надана позивачем експортна митна декларація країни відправлення № 00037121 не стосується митної декларації від 22.11.2023 № 23UA70U0 є необґрунтованим, бо є багато інших складових змісту наданих митних декларацій, які дають можливість визначити їх приналежність одна до одної вантажовідправник / експортер, імпортер / вантажоодержувач, інвойс, кількість товару в рулонах, вага нетто, вага брутто тощо;

У запереченнях (на відповідь на відзив) від 08.07.2024 відповідач зазначив, що він вважає викладені у відповіді на відзив аргументи не обґрунтованими, оскільки:

відповідач виконав ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 та надав витребувані в нього копії митних декларацій від 31.08.2023 № UA209230/2023/92544 та від 01.12.2023 № UA209160/2023/013554; однак, на самих цих деклараціях вказано номер митної декларації за структурою основного референтного номера (MRN), який застосовується з 02.11.2022 відповідно до наказа Міністерства фінансів України від 23.09.2022 № 296 «Про внесення змін до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.10.2022 за № 1207/38543;

позивач надав суду документи, які не були надані позивачем відповідачу, а саме: платіжні інструкції від 22.11.2023 № 3185 та від 05.01.2024 № 3453;

оскаржувані рішення містять необхідну інформацію, передбачену частиною другою статті 55 Митного кодексу України (далі МК України) та пунктом 2.1 глави ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195 (далі Правила № 598), зокрема, у графі 33 вказано обставини винесення рішення, причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) тощо;

застосування резервного методу не передбачає застосування джерел інформації щодо ідентичних або подібних товарів; тільки при визначенні митної вартості відповідно до статей 59 і 60 МК України (методи відповідно визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів і визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів).

15.07.2024 позивач подав до суду письмові пояснення, в яких вказав на те, що:

позивач під час направлення відповідачу пояснень на повідомлення від митниці від 01.12.2023 № 57/12 додав до них платіжні інструкції від 22.11.2023 № 3185 та від 05.01.2024 № 3453; те, що ці подані документи не знайшли свого відображення у тексті рішення про коригування митної вартості, вкотре підтверджує його необґрунтованість;

номер митної декларації є незмінним та індивідуальним реквізитом, завдяки якому ідентифікується сам документ; таким чином, відповідач не виконав ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 щодо надання витребуваних доказів.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 2020,17 (Дві тисячі двадцять) гривень 17 копійок.

Позивач усунув недоліки позовної заяви й подав 31.05.2024 до суду документ про сплату судового збору в розмірі 2020,17 гривні.

03.06.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також про витребування у відповідача копій митних декларацій від 31.08.2023 № UA209230/2023/92544, від 22.11.2023 № 23UA0U0 і від 01.12.2023 № UA209160/2023/013554.

Отож суд витребував у відповідача копії трьох митних декларацій, номера яких сформовано за схемами:

відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684 (у редакції, чинній до 31.10.2022), а саме: митні декларації від 31.08.2023 № UA209230/2023/92544 і від 01.12.2023 № UA209160/2023/013554;

відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2022 № 296), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684 (у редакції, чинній з 01.11.2022), а саме: митна декларація від 22.11.2023 № 23UA0U0.

До відзиву на позовну заяву від 20.06.2024 відповідач додав копії митних декларацій від 31.08.2023 № 23UA44U7, від 22.11.2023 № 23UA0U0 і від 01.12.2023 № 23UA54U2.

Відтак відповідач подав до суду копії митних декларацій, номера яких сформовано за схемою основного референтного номера (MRN) згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2022 № 296), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684 (у редакції, чинній з 01.11.2022).

Основний референтний номер застосовується для формування номерів митних декларацій на підставі Конвенції про процедуру спільного транзиту, учиненої 20.05.1987 в м. Інтерлакен, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про процедуру спільного транзиту», і яка набрала чинності для України 01.10.2022.

Витребувані судом митні декларації від 31.08.2023 № UA209230/2023/92544 і від 01.12.2023 № UA209160/2023/013554, номера яких сформовані за привалами, що були чинними до 31.10.2022, за схемою основного референтного номера, яка чинна з 01.11.2022, матимуть такі відповідні номери: № 23UA44UК і № 23UA54UК, де К контрольний символ.

З наведеного слідує, що відповідач виконав ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 та надав копії всіх витребуваних в нього митних декларацій.

26.04.2024 позивач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи № 400/4729/24 копій контракту від 20.06.2024 № 24GFT01 від 20.06.2024 та проформа-інвойсу від 26.06.2024, які Миколаївським окружним адміністративним судом долучені до матеріалів справи.

Також 26.04.2024 позивач подав до суду клопотання про не прийняття до розгляду відзиву на позовну заяву від 20.06.2024 з додатками у зв`язку з порушенням встановлених судом строків її подання.

У поясненнях від 04.07.2024 відповідач зазначив, що копію ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 він отримав 05.06.2024, а відзив на позовну заяву подано через електронний суд 20.06.2024, тобто у межах п`ятнадцятиденного строку, встановленого судом.

Суд встановив, що ухвала від 03.06.2024 зареєстрована у відповідача 05.06.2024 за № 19078/8.19/.8-1, а відзив на позовну заяву подано відповідачем 20.06.2024, тобто на п`ятнадцятий день після реєстрації надходження вищевказаної ухвали суду.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач подав відзив на позовну заяву у межах встановленого судом п`ятнадцятиденного строку, а тому клопотання позивача про неприйняття його до розгляду задоволенню не підлягає.

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

07.02.2018 позивач уклав контракт № 07/02 з компанією ХУЧЖОУ ЛВМЕНГ ТЕКСТАЙЛ СЦІ-ТЕХКО ЛТД («HUZHOU LvMENG TEXTILE SCI-TECHCO LTD») (Китайська Народна Республіка) про купівлю-продаж тканини на суму орієнтовної вартості 450000,00 +/- 10 % доларів США, асортимент, кількість, ціна вказуються в Інвойсі на поставку кожної партії (далі Контракт № 07/02.

Пунктом 4.1 Контракту № 07/02 (зі змінами відповідно до додаткової угоди від 04.02.2022) встановлено, що ціна «Товару» встановлюється у доларах США за одиницю виробу та вказується у Проформі Інвойсу та Комерційному Інвойсі цього Контракту. Ціна приймається на умова FOB порту Шанхай, Китай, в редакції Інкотермс 2010. У ціну товару входить вартість упаковки та тари.

Згідно з пунктом 11.5 Контракту № 07/02 (зі змінами відповідно до додаткової угоди від 01.12.2018) цей Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019. У випадку, якщо ні одна із Сторін не заявить про намір припинити дію Контракту не менш, чим за місяць до закінчення його дії, дія Контракту вважається продовженою (пролонгованою) на наступний рік, при цьому кількість таких пролонгацій не обмежується.

Відповідно до проформа-інвойса від 15.08.2023 № ZX8051 та комерційного інвойса від 07.09.2023 № ZX8051 компанія компанією ХУЧЖОУ ЛВМЕНГ ТЕКСТАЙЛ СЦІ-ТЕХКО ЛТД зобов`язується поставити позивачу 100 % поліестерну тканину мікрофібра відповідно на суму 63965,00 доларів США та 65331,59 доларів США (на умовах передоплати на суму 19189,50 доларів США).

У платіжній інструкції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Райффайзен Банк» від 18.08.2023 зазначено, що позивач на виконання контракту від 07.02.2018 № 07/02 та інвойсу від 15.08.2023 № ZX8051 здійснив оплату компанії ХУЧЖОУ ЛВМЕНГ ТЕКСТАЙЛ СЦІ-ТЕХКО ЛТД на суму 19189,50 доларів США.

Відповідно до платіжної інструкції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Райффайзен Банк» від 25.10.2023 позивач на виконання контракту від 07.02.2018 № 07/02 та інвойсу від 07.09.2023 № ZX8051 здійснив оплату компанії ХУЧЖОУ ЛВМЕНГ ТЕКСТАЙЛ СЦІ-ТЕХКО ЛТД на суму 46142,09 доларів США.

Загальна сума платежів 65331,59 доларів США.

15.08.2016 позивач (Клієнт) уклав з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТГЛ УКРАЇНА» (Експедитор) Договір транспортного експедирування № 1508/16, згідно з пунктом 1.1 якого Експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Клієнта зробити або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів Клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.

Згідно з підпунктом 2.2.3 пункту 2.2 договору обов`язками Експедитора є робити послуги, пов`язані з прийомом, накопиченням, сортуванням складуванням, завантаженням, вивантаженням, зберіганням, перевезенням вантажів.

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2016 і, якщо ні одна зі сторін за 30 днів до закінчення строку Договору не повідомить письмово іншу сторону про розірвання Договору, то його строк дії буде автоматично продовжуватися на кожний наступний календарний рік (пункт 7.1).

Позивач оплатив ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТГЛ УКРАЇНА» відповідно до платіжних інструкцій:

від 22.11.2023 № 3185 морське перевезення за маршрутом Шанхай (Китай) Гданськ (Польща) на суму 59467,16 грн згідно з рахунком-фактури від 09.11.2023 № СФ-34672;

від 05.01.2024 № 3453 навантажувально-розвантажувальні роботи, міжнародні перевезення вантажу по маршрутах Гданськ (Польща) Хребенне (Польща) Рава-Руська (Україна) та Хребенне (Польща) Рава-Руська (Україна) Київ (Україна) Миколаїв (Україна) на суму 182147,91 грн згідно з рахунком-фактури від 09.11.2023 № СФ-34682.

З метою здійснення митного оформлення отриманого товару, 22.11.2023 позивач подав відповідачу митну декларацію № 23UA70U0, в якій загальна сума за рахунком становить 65331,59 доларів США, вартість товару визначено за основним (першим) методом ціною договору. До цієї митної декларації позивач додав, зокрема, проформа-інвойс від 15.08.2023 № ZX8051, комерційний інвойс від 07.09.2023 № ZX8051, пакувальний лист від 07.09.2023 б/н і платіжне доручення.

01.12.2023 відповідач надіслав позивачу повідомлення до митної декларації № 23UA70U0 про необхідність надання додаткових документів протягом 10 календарних днів для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності).

01.12.2023 позивач подав відповідачу пояснення № 57/12 на повідомлення від митниці, до яких додав додаткові документи.

04.12.2023 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2023/000084/2, згідно з яким митна вартість товару визначена за резервним методом.

Вважаючи рішення відповідача від 04.12.2023 № UA100060/2023/000084/2 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Відповідно до статті 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до статті 7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з пунктами 23 і 24 статті 4 МК України митне оформлення виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Отже, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою відповідно до статті 49 МК України є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою-третьою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами.

Водночас повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм статті 53 МК України міститься у постановах Верховного Суду від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 06.05.2020 у справі №140/1713/19 та від 09.09.2022 у справі № 820/2004/17.

Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно за частинами першою і другою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин другої та третьої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною восьмою статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Суд встановив, що в оскаржуваному рішенні від 04.12.2023 № UA100060/2023/000084/2 відповідач при обґрунтуванні незастосування основного методу (за ціною договору (контракту) зазначив, що:

1) в поданих платіжних документах від 18.08.2023 та від 25.10.2023 в графі «Призначення платежу» міститься посилання на інвойс ZX 8051, у той же час до митного оформлення надано проформа-інвойс від 15.08.2023 та інвойс від 07.09.2023 № ZX8051;

2) згідно з пункту 3.1 договору № 1508/16 оплата за надані послуги здійснюється у формі передоплати на підставі рахунку, однак декларант документи щодо оплати транспортних послуг не надав;

3) для підтвердження транспортних витрат надано довідки від 09.11.2023 № TG017955/2 і від 08.11.2023 № 0811, проте вони не є документами первинного бухгалтерського обліку;

4) в графі 44 митної декларації зазначено документ від 07.09.2023 «Калькуляція собівартості б/н» за кодом 3021, який не подано до митного оформлення;

5) в експортній митній декларації країни відправлення № 0037121 вказані різні номенклатурні коди товарів, які не заявлені у митній декларації.

Поряд з цим, до митного оформлення згідно з оскаржуваним рішенням та поясненнями позивача від 01.12.2023 № 57/12 для підтвердження митної вартості позивач подав відповідачу ряд документів, які стосуються вищенаведених аргументів відповідача.

По-перше, згідно з проформа-інвойса від 15.08.2023 № ZX8051 та комерційного інвойса від 07.09.2023 № ZX8051 компанія компанією ХУЧЖОУ ЛВМЕНГ ТЕКСТАЙЛ СЦІ-ТЕХКО ЛТД зобов`язується поставити позивачу 100 % поліестерну тканину мікрофібра відповідно на суму 63965,00 доларів США та 65331,59 доларів США (на умовах передоплати на суму 19189,50 доларів США).

У платіжній інструкції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Райффайзен Банк» від 18.08.2023 зазначено, що позивач на виконання контракту від 07.02.2018 № 07/02 та інвойсу від 15.08.2023 № ZX8051 здійснив оплату компанії ХУЧЖОУ ЛВМЕНГ ТЕКСТАЙЛ СЦІ-ТЕХКО ЛТД на суму 19189,50 доларів США.

Відповідно до платіжної інструкції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Райффайзен Банк» від 25.10.2023 позивач на виконання контракту від 07.02.2018 № 07/02 та інвойсу від 07.09.2023 № ZX8051 здійснив оплату компанії ХУЧЖОУ ЛВМЕНГ ТЕКСТАЙЛ СЦІ-ТЕХКО ЛТД на суму 46142,09 доларів США.

Таким чином, з подані позивачем платіжні документи, проформа-інвойс та комерційний інвойс не містять розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості, і в своїй сукупності за ними можна чітко ідентифікувати партію товару.

По-друге, при поданні митної декларації разом із Договором транспортного експедирування від 15.08.2016 № 1508/16, укладеного між позивачем і ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТГЛ УКРАЇНА», подав також і Додаткову угоду від 04.02.2022 до Договору транспортного експедирування № 1508/16 від 15.08.2016, яка є його невід`ємною частиною.

Згідно з цією додатковою угодою пункт 3.1 Договору транспортного експедирування від 15.08.2016 № 1508/16 викладено в наступній редакції:

« 3.1. Послуги Експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені Експедитором в інтересах Клієнта і пов`язані з виконанням цього Договору, оплачуються Клієнтом на підставі виставленого експедитором рахунку, протягом 7 (семи) банківських днів з дня отримання такого рахунку.»

Відтак твердження відповідача, що зазначене в оскаржуваному рішенні, про те, що позивач повинен був подати, але не подав документи щодо оплати транспортних послуг, є необґрунтованим, оскільки позивач мав можливість подати митну декларацію ще до моменту оплати відповідних послуг.

У цьому випадку суд також зауважує, що умови оплати за товар не впливають на його митну вартість, оскільки фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійсненні).

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 540/2455/19.

По-третє, для підтвердження транспортних витрат надав митному органу не лише довідки від 09.11.2023 № TG017955/2 і від 08.11.2023 № 0811, а й рахунки-фактури від 09.11.2023 № СФ-34672 і від 09.11.2023 № СФ-34682, в яких деталізовано складові транспортних витрат.

По-четверте, в графі 33 оскаржуваного рішення відповідач зазначив, що позивач не подав до митного оформлення вказану у графі 44 митної декларації калькуляцію собівартості від 07.09.2023 за кодом 3021, водночас у графі 18 відмічено, що позивав подав цей документ.

Крім цього, копія калькуляції собівартості від 07.09.2023 за кодом 3021 додана до позовної заяви.

По-п`яте, сам факт зазначення в експортній митній декларації країни відправлення різних номенклатурних кодів товару, які не заявлені у митній декларації, не може свідчити про непідтвердженість числових значень складових митної декларації.

Відтак, проаналізувавши вищенаведені документи, суд прийшов до висновку, що у поданих позивачем відповідачу документах містяться усі дані, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень. Розбіжності між окремими документами відсутні.

Тобто висновки відповідача про те, що подані позивачем документи не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (ціни товару), документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень (ціни товару) є безпідставними і необґрунтованими.

Щодо посилань в оскаржуваному рішенні на те, що декларантом неподані усі необхідні документи, суд зазначає, що відповідно до статті 53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи.

Не надання додаткових документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справах № 804/16980/14 та від 06.02.2018 у справі № 815/2013/15.

За основу для визначення митної вартості при прийняті оскаржуваного рішення відповідач здійснив за резервним методом (підпункт «ґ» пункту 2 частини першої статті 57 МК України) та використав митну вартість оцінюваних товарів на раніше визначених митними органами митних вартостях, а саме:

товар № 1 митна декларація від 01.12.2023 № UA209160/2023/013554 (тканина з синтетичних, комплексних, екстурованих, поліефірних ниток (100 % поліестер), полотняного переплетення, білого кольору (вибілена);

товар № 2 митна декларація від 31.08.2023 № UA209230/2023/92544 (тканини вибілені, полотняного переплетення, виготовлена з комплексних текстурованих ниток поліефіру без просочення, дублювання та покриття).

Натомість позивач подав на митне оформлення:

1) тканина пофарбована, полотняного переплетення, синтетичних комплексних текстурованих ниток поліефіру 100 %;

2) тканина вибілена, полотняного переплетення, синтетичних комплексних текстурованих ниток поліефіру 100 %.

Таким чином, у митній декларації позивача від 22.11.2023 № 23UA70U0 зазначено зовсім інші види тканин, ніж у митних деклараціях від 31.08.2023 № UA209230/2023/92544 та від 01.12.2023 № UA209160/2023/013554.

З наведеного слідує, що висновок відповідача про подібність (ідентичність) вищенаведених товарів є безпідставним.

Поряд з цим, суд також врахував, що митні органи провели митне оформлення товару позивача без коригування їх митної вартості за митними деклараціями від 27.12.2022 № 22UA74U9 і від 29.04.2023 № 23UA74U0, вид, ціна, час поставки яких є подібними до товару, який вказаний у митній декларації від 22.11.2023 № 23UA70U0.

Зазначення у митних деклараціях, на підставі даних яких відповідач здійснив коригування митної вартості, інформації про те, що подібний товар розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору. Поряд з цим, безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, а тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжними інструкціями від 13.02.2024 № 3711 і від 27.05.2024 № 4555 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 5048,17 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ШВЕЙНА ФАБРИКА «ТЕКСТИЛЬ-2000» (вул. В`ячеслава Чорновола, 12-А, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54028; ) до Київської митниці (бульв. Гавела Вацлава, 8А, м. Київ, 03124; код ЄДПОУ: 43997555) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.12.2023 № UA100060/2023/000084/2.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київської митниці (бульв. Гавела Вацлава, 8А, м. Київ, 03124; код ЄДПОУ: 43997555) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ШВЕЙНА ФАБРИКА «ТЕКСТИЛЬ-2000» (вул. В`ячеслава Чорновола, 12-А, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54028; ) судовий збір у розмірі 5048 (П`ять тисяч сорок вісім) гривень 17 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 29 липня 2024 року