Справа № 360/1406/23
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29 липня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1406/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., перевіривши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду з Першого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду надійшла справа за позовом ОСОБА_1 (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 25.11.2020 по 29.04.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 25.11.2020 по 31.12.2020 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2022 по 29.04.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 25.11.2020 по 29.04.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити невиплати ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 25.11.2020 по 29.04.2022;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 надбавки за проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 25 квітня 2022 року, премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 25 квітня 2022 у розмірі 217%;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 надбавку за проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 25 квітня 2022 року, премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 25 квітня 2022 у розмірі 217%;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі ОСОБА_2 довідки про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 29.04.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_2 довідку про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 29.04.2022;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 29.04.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію за неотримане речове майно за період з 25.11.2020 по 29.04.2022;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації вартості не отриманого харчування за період з 25.11.2020 по 25.04.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості не отриманого харчування за період з 25.11.2020 по 25.04.2022;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_2 нараховувалась та виплачувалась грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та доплатити ОСОБА_2 грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, виходячи із розміру грошового забезпечення Позивача на дату звільнення з Військової частини НОМЕР_1 29.04.2022;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту згідно з підпунктом 8 пункту 6 Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 у розмірі 16056,00 грн;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту згідно з підпунктом 8 пункту 6 Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 у розмірі 16056,00 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 30 діб за 2021 рік та за 8 діб за 2022 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2021 рік у кількості 30 діб, за 2022 рік у кількості 8 діб;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2019-2022, виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день виключення зі списків особового складу 29.04.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2019-2022, виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день виключення зі списків особового складу 29.04.2022;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 в повному обсязі додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2022 за період прийняття безпосередньої участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 24.02.2022 по 29.04.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 в повному обсязі додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2022 року за період з 24.02.2022 по 29.04.2022, з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 29.04.2022 по 12.05.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 29.04.2022 по 12.05.2022 у сумі 6287,97 грн.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (частина друга статті 171 КАС України).

До позовної заяви додано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування позивач посилається на те, що вона є військовослужбовцем, у період з вересня 2020 по 11.10.2023 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_3 та відповідно до відмітки у закордонному паспорті позивач через Пункт пропуску "Краківець-Корчова" виїхала на територію Республіки Польща 24.10.2023.

Позивач просить прийняти до уваги психологічне напруження та не можливість вести звичайний спосіб життя, позивач вимушена витрачати час на психологічну реабілітацію для відновлення свого життя. Також зазначено, що звільнення з військової частини НОМЕР_1 відбулося за сімейними обставинами, а саме у зв`язку із вагітністю позивача, а тому у проміжок часу з 29.04.2022 по вересень 2022 за наслідками цих обставин не мала можливості захищати свої права, адже була вагітна, а потім народила дитину і мала післяродову депресію.

Ухвалою суду від 30.11.2023 вказані позивачем в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, оскільки такі обставини не можна вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: уточненої позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку, з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

На виконання вимог ухвали суду від 30.11.2023 від представника позивача надійшли заяви, зокрема, про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 25.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу на підставі пунктів 1, 6 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Крім того, в ухвалі суду від 25.12.2023 зазначено, що в клопотанні, на виконання вимог ухвали суду від 30.11.2023, представник позивача посилається на аналогічні підстави до зазначених у клопотанні доданого до позову та визнані ухвалою суду від 30.11.2023 неповажними.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2024 апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 задоволено, скасовано ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024

року, а справу № 360/1406/23 направлено для продовження розгляду до Луганського окружного адміністративного суду.

В постанові судом апеляційної інстанції зазначено, що повертаючи позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , суд першої інстанції не надав оцінку доводам заяви представника позивача від 08 грудня 2023 року про поновлення строку, поданої ним на виконання ухвали від 30 листопада 2023 року про залишення позову без руху та не дослідив додані до неї докази на обґрунтування поважності пропуску строку щодо кожної з позовних вимог. Отже, висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду є передчасним.

В ухвалі від 27.05.2024 Луганський окружний адміністративний суд, проаналізувавши, на виконання вимог постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2024, питання щодо строку звернення до суду з кожною вимогою встановив, що станом на момент надходження позову до суду (28.11.2023) позивачем пропущений строк звернення до суду з кожною з заявленими вимогами, оскільки спірні правовідносини виникли ще у період з 25.11.2020 по 12.05.2022.

В цій ухвалі також зазначено, наведені позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду обставини мають виключно суб`єктивну причину та не підтверджують існування у позивача реальної, об`єктивної неможливості виявити належну зацікавленість до своїх прав та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений кодексом строк протягом всього строку з моменту звільнення зі служби, тобто, більше ніж протягом шістнадцяти місяців.

Вказані позивачем в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, а тому позовну заяву повернуто позивачеві.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2024 апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 задоволено, скасовано ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року, а справу № 360/1406/23 направлено для продовження розгляду до Луганського окружного адміністративного суду.

В постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що позовні вимоги стосуються періодів проходження позивачем служби з 25.11.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 29.04.2022.

На момент звільнення позивача з військової служби та виключення її із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (29 квітня 2022 року), частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

В постанові від 15.07.2024 зазначено, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин редакцію частини другої статті 233 КЗпП України, чинну на момент постановлення ухвали про повернення позову.

Суд апеляційної інстанції вказав, що аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постановах від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, від 02 березня 2023 року у справі № 460/14618/21, від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції визнав помилковим висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки її право на звернення до суду відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.

На виконання вимог пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 КАС України, враховуючи висновки суду апеляційної інстанції щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, суд першої інстанції зазначає таке.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зміст абзацу першого частини другої статті 122 КАС України вказує на те, що початок перебігу строку звернення до суду пов`язується з днем коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №121 від 29.04.2022 позивача звільнено зі служби з 29 квітня 2022 року.

Отже, початок перебігу строку звернення до суду починається з 30 квітня 2022 року.

КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати або її складових у разі порушення законодавства про оплату праці.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Позивач у цій справі звернулася до суду за захистом свого права на належне грошове забезпечення (оплату праці). Позивачем не оскаржуються умови проходження публічної служби або звільнення з неї. Отже, застосуванню до спірних правовідносин стосовно строків звернення до суду підлягають положення КЗпП, а не КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла на час звільнення позивача зі служби, тобто до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 року звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Разом з цим, Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, статтю 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, починаючи з 19 липня 2022 року обмежено строк звернення до суду з позовами про вирішення трудових спорів щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) під час проходження публічної служби. Такий строк з 19 липня 2022 року становить три місяці з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

У цьому контексті також слід звернути увагу на те, що відповідно до п.1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII, з наступними змінами та доповненнями, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У постанові від 25.04.2023 у справі №380/15245/22 Верховний Суд зазначив наступне: «З огляду на вказане, висновки судів попередніх інстанцій щодо застосування до спірних правовідносин частини п`ятої статті 122 КАС України та пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком, а враховуючи, що станом на час звернення позивача до суду діяв карантин, установлений Кабінетом Міністрів України, тому строк визначений частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, не підлягає застосуванню, так як такий продовжено на строк дії карантину, який діє на теперішній час».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року №1423) на території України карантин установлений з 19.12.2020 року до 30.06.2023 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак, обмеження щодо застосування строків, визначених частиною другою статті 233 КЗпП України, скасовано.

Таким чином, відлік тримісячного строку для звернення з цим позовом до адміністративного суду почався 19 липня 2022 року і мав би закінчитися 19 жовтня 2022 року, якби не приписи пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, на підставі яких цей строк був продовжений до 30 червня 2023 року.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначив, що з урахуванням висновків Верховного Суду в постановах від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, від 02 березня 2023 року у справі № 460/14618/21, від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22, позивачем не пропущений строк звернення до суду, оскільки на момент звільнення позивача з військової служби та виключення її із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (29 квітня 2022 року), частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Аналізуючи посилання суду апеляційного інстанції на рішення Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, від 02 березня 2023 року у справі № 460/14618/21 та від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 суд першої інстанції зазначає, що саме до спірних правовідносин, які розглядаються в цій адміністративній справі, зазначена практика Верховного Суду не підлягає застосуванню, оскільки всі три зазначені рішення були прийняті до завершення дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а саме: до 30.06.2023.

Тобто, висновки Верховного Суду станом на час їх прийняття дійсно відповідали діючому законодавству на момент прийняття рішень, однак по справі № 360/1406/23 звернення позивача та її представника до суду мало місце вже після 30.06.2023, а саме 28.11.2023.

Таким чином, обставини, які розглядалися Верховним Судом у справах № 460/17052/21, № 460/14618/21, № 300/4201/22, та обставини, які розглядаються у цій справі, є відмінними і не можуть бути застосовані до спірних правовідносин по цій справі.

Відповідно до частини сьомої статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

До спірних правовідносин суд застосовує положення статті 3 КАС України, а саме: частину третю, згідно якої провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На виконання вимог частини третьої статті 3 КАС України суд першої інстанції при вчиненні окремої процесуальної дії вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, застосовує норми КЗпП України, чинні саме станом на 25.12.2023, 04.04.2024 та 27.05.2024, тобто на час вчинення конкретної процесуальної дії.

Крім того, суд першої інстанції зауважує, що згідно частиною четвертою статті 3 КАС України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, до строків звернення до суду позивача відповідно до частини четвертої статті 3 КАС України не можуть бути застосовані положення статті 233 КЗпП України, чинні до 30.06.2023.

Також суд повторно звертає увагу, що позивачем та її представником не надано жодного доказу на підтвердження неможливості звернення до суду через вагітність (погіршення самопочуття, перебування на стаціонарному лікуванні тощо).

Отже, суд, не застосовуючи до спірних правовідносин положення КЗпП України до 30.06.2023, застосовує на підставі частин третьої та четвертої статті 3 КАС України положення статті 233 КЗпП України, чинною станом на дату вчинення конкретної процесуальної дії.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції, виконавши вимоги постанови суду апеляційної інстанції стосовно аналізу строку звернення до суду щодо кожної позовної вимоги, повно та всебічно проаналізувавши практику Верховного Суду, на яку посилався суд апеляційної інстанції, а також застосувавши іншу практику Верховного Суду щодо строків звернення з позовом до суду, дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, проаналізувавши зазначені позивачем та її представником причини пропуску звернення до суду, дійшов висновку про їх неповажність.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Керуючись статтею 3, 78, 122, 123, 169 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.В. Борзаниця