Справа № 200/1538/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року справа №200/1538/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 200/1538/24 (головуючий І інстанції Лазарєв В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним, та скасувати рішення від 18.01.2024 № 53;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію з 14.05.2021 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позову зазначив, що 14 травня 2021 року звернувся із заявою про призначення пенсії.

Проте рішенням від 18 січня 2024 року відповідач відмовив у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

Рішення є протиправним, оскільки стаж позивача на підземних роботах складає більш 25 років, що відповідає приписам ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 53 від 18 січня 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію з 14 травня 2021 року, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням періоду роботи з 15.12.2003 до 06.11.2017 до пільгового стажу за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтування апеляційної скарги.

На виконання рішення суду у справі № 200/9621/21 пенсійний орган переглянув повторно заяву позивача про призначення пенсії від 14.05.2021 року та зарахував до пільгового стажу позивача період навчання з 01.09.1992 по 05.01.1996, до пільгового стажу за Списком № 1 з 15.12.2003 по 30.09.2014, з 01.10.2014 по 06.11.2017.

Проте пільговий стаж позивача був меншим за 25 років, тому пенсійним органом правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058. Також з позовної заяви не вбачається, який період роботи позивача є спірним.

Суд першої інстанції, зобов`язуючи відповідача призначити пенсію, втрутився в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП "Діловодство спеціалізованого суду".

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему "Електронний суд" матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі "Електронний суд".

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.

14 травня 2021 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

20.05.2021 Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 в зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Позивач оскаржив зазначене рішення до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі № 200/9621/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2024, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2021 про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу роботи період навчання в ПТУ № 63 м. Новогродівка Донецької області з 01.09.1992 по 05.01.1996, до страхового стажу період знаходження на обліку в Новогродівському міському центрі зайнятості Донецької області з 28.08.1999 по 21.08.2000, до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з повним робочим днем на підземних роботах на шахті № 2 Новогродівська, Селидівська дирекція з ліквідації шахт компанія Укрвуглеруструктуризація з 15.12.2003 по 30.09.2014, та з 01.10.2014 по 06.11.2017 на шахті № 2 Новогродівська, ВП Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахта ДП Об`єднана компанія Укрвуглеруструктуризація, до страхового стажу період роботи на підприємстві ВП Шахта 1-3Новогродівська ДП Селидіввугілля з 01.08.2018 по 30.04.2021 з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

На виконання рішення у справі № 200/9621/21 пенсійним органом зараховано, зокрема, до пільгового стажу позивача період навчання в ПТУ № 63 м. Новогродівка Донецької області з 01.09.1992 по 05.01.1996, до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з повним робочим днем на підземних роботах на шахті № 2 «Новогродівська», Селидівська дирекція з ліквідації шахт компанія «Укрвуглеруструктуризація» з 15.12.2003 по 30.09.2014, з 01.10.2014 по 06.11.2017 на шахті № 2 «Новогродівська», ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахта» ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглеруструктуризація».

Згідно аналізу права для пенсії незалежно від віку, який сформований в підсистемі ІКІС ПФУ «ППВП», як результат взаємного зарахування стажу передбаченого ч. 2 та ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, пільговий стаж заявника зазначено 25 років 01 місяць 14 днів, що сумарно складається із тривалості пільгового стажу на підземних роботах, обчислений відповідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 - 11 років 02 місяці 21 день (за провідними професіями становить 01 рік 10 місяців 02 дні; підземні професії згідно Постанови Кабінету Міністрів від 31.03.1994 № 202 - 06 років 00 місяців 14 днів, навчання за фахом - 03 роки 04 місяці 05 днів) та пільгового стажу за Списком № 1, обчислений відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (пільговий стаж за Списком № 1 - 13 років 10 місяців 23 дні).

За результатами виконання рішення суду від 28.08.2023 по справі № 200/9621/21 по заяві від 14.05.2021 ОСОБА_1 про призначення пенсії незалежно від віку згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 прийнято рішення № 53 від 18 січня 2024 року про відмову в призначенні пенсії згідно ч. 3 статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах 25 років.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що трудовою книжкою позивача та уточнюючими довідками підтверджено пільговий характер роботи позивача в період з 15.12.2003 до 06.11.2017 на підземних роботах повний робочий день під землею, отже цей період підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком № 202.

Враховуючи, що пільговий стаж позивача згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 складає більше 25 років, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На підставі частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах - робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. (…)

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. (…)

На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 341.

Розділ I вказаного Списку включає підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

На підставі частини п`ятої статті 114 Закону № 1058 у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Як свідчать матеріали справи, за результатами взаємного зарахування стажу позивача, передбаченого ч. 2 та ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 пільговий стаж ОСОБА_1 визначений як 25 років 01 місяць 14 днів.

Цей стаж сумарно складається зі стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 - 11 років 02 місяці 21 день, у тому числі:

- за провідними професіями - 01 рік 10 місяців 02 дні;

- за підземними професіями згідно Списку № 202 - 06 років 00 місяців 14 днів;

- навчання за фахом - 03 роки 04 місяці 05 днів.

Та зі стажу за Списком № 1 за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, а саме:

- пільговий стаж за Списком № 1 - 13 років 10 місяців 23 дні.

Оскільки пільговий стаж позивача за Списком № 1 (13 років 10 місяців 23 дні) сумарно більше пільгового стажу за Списком № 202 (11 років 02 місяці 21 день), тому пенсійний орган дійшов висновку, що позивач не має права на призначення пенсії на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058. Також не має право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 згідно ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, оскільки не досяг 50-річного віку.

При цьому, відповідно до розрахунку стажу позивача до пільгового стажу за Списком № 1 пенсійним органом віднесені періоди роботи позивача з 15.12.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.09.2014 (коли позивач працював машиністом підземних установок повний робочий день під землею, електрослюсарем підземним повний робочий день під землею), з 01.10.2014 по 06.11.2017 (коли позивач працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею).

Відповідно до розділу І Гірничі роботи Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою КМУ від 16 січня 2003 року № 36, до професій, які дають право на пільгову пенсію віднесені: машиністи підземних самохідних машин (1.2а);електрослюсарі (слюсарі) чергові та з ремонту устаткування (1.1г). Дана редакція була чинною до 03.08.2016.

Професії машиніст підземних установок, електрослюсар підземний також наявні у Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202.

Робота позивача у зазначені періоди на посадах машиніста підземних установок, електрослюсарем підземним протягом повного робочого дня під землею підтверджується записами в трудовій книжці, уточнюючими довідками, довідками спусків під землю.

Довідки про підтвердження наявного трудового стажу № 26-115 від 30.03.2021, № 07/94 від 16.03.2021 свідчать, що ОСОБА_1 за період з 15.12.2003 до 06.11.2017 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом, за професіями машиніст підземних установок, електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею.

Виконання зазначених гірничих робіт протягом повного робочого дня під землею також підтверджується довідками спусків під землю за період з 15.12.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.09.2014, з 01.10.2014 по 06.11.2017.

Таким чином, вказані періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком № 202, а не за Списком № 1, як визначив пенсійний орган.

Суд звертає увагу, що інші періоди роботи позивача в аналогічних умовах за вказаними професіями відповідач відніс до Списку № 202.

Отже, неврахування пенсійним органом періоду роботи позивача з 15.12.2003 до 06.11.2017 до Списку № 202, призвело до протиправної відмови позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, на яку він має право незалежно від віку, оскільки його стаж безпосередньої зайнятості протягом повного робочого дня на підземних роботах, пов`язаних з видобутком вугілля становить більш 25 років.

Щодо дискреційних повноважень пенсійного органу суд зазначає наступне.

Згідно зі змісту Рекомендації № R(80) 2 Комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснити з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящих в ієрархії нормативно - правовим актам. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межи завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Право на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Так, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, за наявності визначених законом підстав зараховувати певний період стажу чи ні, та при наявності відповідних умов відмовити в призначенні пенсії.

Отже, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин, з врахуванням повторного звернення позивача за судовим захистом порушеного права, а саме визначення пенсійному органу обов`язку зарахувати період роботи з 15.12.2003 до 06.11.2017 до стажу роботи за Списком № 202 та призначити ОСОБА_1 пенсію з 14 травня 2021 року згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

На підставі вищезазначеного судом першої інстанції, з врахуванням ефективного захисту порушеного права позивача правильно визначено спосіб захисту порушеного права позивача.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 200/1538/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 200/1538/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 29 липня 2024 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 29 липня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв