Справа № 140/4617/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4617/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач), відповідно до якого просить суд:

1) визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцю ОСОБА_1 ;

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України видати наказ яким перерахувати та виплатити позивачу з 19.07.2022 по 21.07.2022, 27.07.2022 по 12.08.2022, 30.12.2022 по 27.01.20223, 31.01.2023 по 17.02.2023 року додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100 000 грн пропорційною в розрахунку на місяць.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з моменту отримання поранення до закінчення лікування відповідач не виплачував додаткову винагороду позивачу, як військовослужбовцю який лікувався у зв`язку з отриманим пораненням.

Таким чином, вважає дії щодо невиплати додаткової винагороди протиправними та такими, що порушують гарантії та право позивача на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168, а саме додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу лікування та перебування у відпустці.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1009 від 02.09.2022 «Про виплату додаткової винагороди за серпень 2022 року» позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду за період з 12.07.2022 по 31.07.2022 та за період з 01.08.2022 по 15.08.2022, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, що підтверджується карткою особового рахунку за 2022 рік командира мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу сержанта ОСОБА_1 ..

Зауважує, що до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 30.12.2022 по 27.01.2023 позивача не включали, оскільки він не надав відповідних документів, які підтверджували б, його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) та було пов`язане із захистом Батьківщини. Так, з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5231 (додана Позивачем до позовної заяви та міститься в матеріалах справи) встановлено діагноз: «F43.25 розлад адаптації зі змішаним порушенням емоцій та поведінки». Тобто захворювання не є пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) і не пов`язане із захистом Батьківщини.

Поруч з цим, до наказів про виплату додаткової винагороди за лютий 2023 року не був включений, оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування та покарання винних» від 06.04.2023 №1305 А було встановлено, що сержант ОСОБА_1 в період часу з 17.02.2023 по 22.02.2023 був відсутнім на військовій службі без поважних причин та проводив час на власний розсуд.

Так, згідно матеріалів службового розслідування оформленими актом, службового розслідування зареєстрованого за вхідним №323А від 04.04.2024 було встановлено, що 22.03.2023 на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшла доповідь від командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), в якій зазначалося, що 23.02.2023 у приймальне відділення військової частини НОМЕР_2 на підставі перевідного епікризу Державної установи «Інститут неврології психіатрії наркології» місто Харків від 17.02.2023 прибув для подальшого лікування в порядку реабілітації сержант ОСОБА_1 , який 17.02.2023 був переведений з Державної установи «Інститут неврології психіатрії наркології» місто Харків і таким чином він запізнився на лікування на 6 (шість) діб та перебуваючи поза місцем проходження військової служби, використовував службовий час на свій власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим вчинив кримінальне правопорушення - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідач звертає увагу, що посадові особи Міністерства Оборони України, командири, керівники окремих підрозділів військових частин при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення військовослужбовцям керуються виключно чинним законодавством, Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради, постановами Кабінету Міністрів та іншими законодавчими актами.

Так, відповідно до пункту 2 Постанова КМУ №168 від 28.02.2022 установлено, що порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

З 01.02.2023 виплата додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 регулюється наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Наказ МОУ №260 від 07.06.2018).

Відповідно до пункту 8 розділу 34 Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів військових частин - особового складу військової частини».

Відповідно до пункту 10, розділу 34 Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, також, включають військовослужбовців, які: у зв`язку (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі у закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу в інший), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько- експертної) комісії.

Відповідно до пункту 11, розділу 34 Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 передбачено, що: підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком №5 відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана за наказом командира військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Відповідно до пункту 12, розділу 34, Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 передбачено, що керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного і лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Поруч з цим, відповідно до пункту 15 розділу 34 Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці. зазначені у пункті 2 цього розділу, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (Дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Враховуючи вищенаведене вважає, що вимога зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ яким перерахувати та виплатити позивачу з 19.07.2022 по 21.07.2022, і27.07.2022 по 12.08.2022, 30.12.2022 по 27.01.2023, 31.01.2023 по 17.02.2023 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць військовослужбовцю ОСОБА_1 є безпідставною.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 03.03.2022 сержанта ОСОБА_1 зараховано на військову службу за призовом у воєнний час, на всі види забезпечення.

Вважаючи бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не видачі наказів щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцю на період лікування по пораненню за період лікування з 19.07.2022 по 21.07.2022, 27.07.2022 по 12.08.2022, 30.12.2022 по 27.01.20223, 31.01.2023 по 17.02.2023 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 (далі - Постанова №168).

Відповідно до Постанови №168, в редакції чинній на 18.10.2022, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168, в редакції чинній з 21 січня 2023 року установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

Спірними є періоди з 19.07.2022 по 21.07.2022, 27.07.2022 по 12.08.2022, 30.12.2022 по 27.01.20223, 31.01.2023 по 17.02.2023. Позивач вважає, що має право на отримання в цих періодах додаткову винагороду в розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно в розрахунку на місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 02.09.2022 №1009 наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000, 00 грн пропорційно днів безпосередньої участі у бойових діях.

Даний факт підтверджується також карткою особового рахунку військовослужбовця за 2022 рік, згідно якої солдату ОСОБА_1 нараховано:

- грошове забезпечення та додаткова винагорода за липень 2022 року у сумі 113216,69 грн;

- грошове забезпечення та додаткова винагорода за серпень 2022 року у сумі 113319,33 грн.

Щодо нарахування додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з 30.12.2022 по 27.01.2023, суд зазначає наступне.

До наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні позивача не включали, оскільки ОСОБА_1 не надав документів, які підтверджували б його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) та було пов`язане із захистом Батьківщини.

Так, з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5231 (додана Позивачем до позовної заяви та міститься в матеріалах справи) встановлено діагноз: «F43.25 розлад адаптації зі змішаним порушенням емоцій та поведінки».

Тобто захворювання не є пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) і не пов`язане із захистом Батьківщини, а тому виплата додаткової винагороди не проводилась.

Крім того, як вбачається з рапорта командира 2 стрілецького батальйону від 22.03.2023, ним було встановлено, що 22.03.2023 на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшла доповідь від командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), в якій зазначалося, що 23.02.2023 у приймальне відділення військової частини НОМЕР_2 на підставі перевідного епікризу Державної установи «Інститут неврології психіатрії наркології» місто Харків від 17.02.2023 прибув для подальшого лікування в порядку реабілітації сержант ОСОБА_1 , який 17.02.2023 був переведений з Державної установи «Інститут неврології психіатрії наркології» місто Харків, куди прибув 23.02.2023.

Таким чином, у період з 17.02.2023 по 23.02.2023 сержант ОСОБА_1 був відсутній на службі без поважних причин.

Так, відповідно до пункту 2 Постанова КМУ №168 від 28.02.2022 установлено, що порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

З 01.02.2023 виплата додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 регулюється наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Наказ МОУ №260 від 07.06.2018).

Відповідно до пункту 8 розділу 34 Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів військових частин - особового складу військової частини».

Відповідно до пункту 10, розділу 34 Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, також, включають військовослужбовців, які: у зв`язку (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі у закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу в інший), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько- експертної) комісії.

Відповідно до пункту 11, розділу 34 Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 передбачено, що: підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком №5 відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана за наказом командира військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Відповідно до пункту 12, розділу 34, Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 передбачено, що керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного і лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Поруч з цим, відповідно до пункту 15 розділу 34 Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці. зазначені у пункті 2 цього розділу, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (Дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що вимога зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період з 31.01.2023 по 17.02.2023. також не підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги за періоди з 19.07.2022 по 21.07.2022, 27.07.2022 по 12.08.2022, 30.12.2022 по 27.01.20223, 31.01.2023 по 17.02.2023 не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, від мови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер