Справа № 200/3301/24
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року Справа№200/3301/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 10.05.2024 року №72 про відмову у призначені пенсії; зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком №2, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи: з 07.08.1989 по 13.09.1993 роки на посаді волочильника кольорових металів на «Артемівському заводі по обробці кольорових металів ім. Е.Й. Квірінга» та ВАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів»; з 13.09.1993 по 29.06.1998 роки на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електроустаткування на ВАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів»; з жовтня 2014 по червень 2016 роки, на посаді волочильника кольорових металів на ПАТ «Завод по обробці кольорових металів» з липня 2016 по квітень 2017 роки, на посаді волочильника кольорових металів у ТОВ «Завод кольорових металів»; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 02.05.2024 на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 02 травня 2024 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Відповідачем було прийнято рішення №72 від 10.05.2024 року, яким відмовлено в призначенні пенсії згідно п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. Спірне рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах вважає протиправним, просив задовольнити позов.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Враховуючи положення ч.6 ст.162 КАС України суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 22 листопада 1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 ), є особою, що претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () є суб`єктом владних повноважень, органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11 серпня 1989 року, що ОСОБА_1 працював у Артемівському заводі з обробки кольорових металів у період з 07.08.1989 по 29.06.1998 року, а саме:

- на підставі наказу №380 від 04.08.1989 року прийнято волочильником кольорових металів 4 розряду пресово-волочильного цеху;

- на підставі запису №221 від 13.09.1993 року переведено електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі запису 87 від 04.05.1995 року встановлено 4 розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі запису 251 від 01.08.1996 року встановлено 5 розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі наказу ФДМ України від 20.09.1994 року №3455 Артемівським завод з обробки кольорових металів імені ОСОБА_2 перетворено у відкрите акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів»;

- на підставі наказу №119 від 21.07.1998 року звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11 серпня 1989 року, що ОСОБА_1 працював у Артемівському заводі з обробки кольорових металів у період з 07.08.1989 по 29.06.1998 року, а саме:

- на підставі наказу №380 від 04.08.1989 року прийнято волочильником кольорових металів 4 розряду пресово-волочильного цеху;

- на підставі запису №221 від 13.09.1993 року переведено електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі запису 87 від 04.05.1995 року встановлено 4 розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі запису 251 від 01.08.1996 року встановлено 5 розряд електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду в цех санітарно-технічної арматури;

- на підставі наказу ФДМ України від 20.09.1994 року №3455 Артемівським завод з обробки кольорових металів імені ОСОБА_2 перетворено у відкрите акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів»;

- на підставі наказу №119 від 21.07.1998 року звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11 серпня 1989 року, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів» у період з 23.04.2009 по 30.06.2016 року, а саме:

- на підставі наказу №197 від 22.04.2009 року прийнято волочильником кольорових металів 5 розряду пресово-волочильного цеху;

- на підставі запису №284 від 15.09.2009 року підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці (Список 2 розділ VIII підрозділ 19 п. 5);

- згідно протоколу загальних зборів №1 від 06.04.2011 року Відкрите акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів»;

- на підставі наказу №468 від 15.09.2014 року підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці (Список 2 розділ VIII підрозділ 19);

- згідно протоколу загальних зборів №2 від 21.04.2018 року Публічне акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Завод по обробці кольорових металів»;

- на підставі наказу №1100 від 30.06.2016 року звільнено за переводом на ТОВ «ЗКМ», п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11 серпня 1989 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Завод кольорових металів» у період з 01.07.2016, а саме:

- на підставі наказу №889 від 30.06.2016 року прийнято за переводом волочильником кольорових металів 5 розряду дільниці виробництва конденсаторних труб пресово-волочильного цеху;

- на підставі наказу №125 від 30.05.2017 року підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці Список 2 розділ VIII підрозділ 18 п. 3).

Обставина роботи позивача по 27.03.2022 року не є спірною між сторонами.

10.05.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення №72 про відмову у призначенні пенсії. Зазначено, що датою звернення ОСОБА_1 є 02.05.2024 року, страховий стаж склав 34 роки 08 місяців, пільговий стаж за Списком №2 склав 12 років 01 місяць 07 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди. До пільгового стажу зараховано періоди з 31.01.2000 по 07.09.2014 року, з 30.05.2017 по 27.03.2022 року (Список №2) згідно з відомостями по спеціальному стажу, зазначеному в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Стаж з жовтня 2014 року по квітень 2017 року не зараховано до пільгового стажу, оскільки в відомостях по спеціальному стажу зазначено атестацію робочих місць від 15.09.2009 року, термін дії якої завершився 14.09.2014 року. Вирішено відмовити в призначенні пенсії згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 06 місяців.

Отже, спірною обставиною у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через не зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу № 637).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В період до 31 грудня 1991 року до пільгової роботи застосовуються Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 3673.

В період з 26.01.1991 по 11.03.1994 року на підставі постанови Верховної Ради України 12.09.1991 №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» на території України застосовувався Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10.

В період з 11.03.1994 по 16.01.2003 року застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

З 16.01.2003 по 24.06.2016 року застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36.

В період з 03.08.2016 року - Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.

Як визначено пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 07.08.1989 по 13.09.1993 року, з 13.09.1993 по 29.06.1998 року, з 01.10.2014 по 30.06.2016 року та з 01.07.2016 по 30.04.2017 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що насамперед записами у трудовій книжці підтверджується пільговий характер роботи позивача на посадах за Cписком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України у вищезазначені періоди.

Стосовно посилань відповідача у спірному рішенні на зазначення в відомостях по спеціальному стажу атестації робочих місць від 15.09.2009 року, термії дії якої завершився 14.09.2014 року, як на підставу для не зарахування періоду з 01.10.2014 по 30.04.2017 року, суд зазначає наступне.

Згідно статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд звертає увагу, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Крім того, суд зазначає що Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.

Отже, позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві та неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, зокрема, не внесення відомостей про проведення атестації робочих місць на підприємстві, а також іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові №687/975/17 від 21.02.2018 року.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

Окрім того, насамперед відомостями трудової книжки позивача підтверджено проведення атестації робочих місць наказом №468 від 15.09.2014 року Публічного акціонерного товариства «Артемівський завод по обробці кольорових металів», які відповідачем не взяті до уваги.

Враховуючи зазначене, відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи позивача з 07.08.1989 по 13.09.1993 року, з 13.09.1993 по 29.06.1998 року, з 01.10.2014 по 30.06.2016 року та з 01.07.2016 по 30.04.2017 року до пільгового стажу за Списком № 2.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області від 10.05.2024 року №72 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 07.08.1989 по 13.09.1993 року, з 13.09.1993 по 29.06.1998 року, з 01.10.2014 по 30.06.2016 року та з 01.07.2016 по 30.04.2017 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області від 10.05.2024 року №72 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області (юридична адреса: 29000, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, місто Хмельницький, вул. Чекірди Гната, будинок 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 02.05.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 07.08.1989 по 13.09.1993 року, з 13.09.1993 по 29.06.1998 року, з 01.10.2014 по 30.06.2016 року та з 01.07.2016 по 30.04.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області (юридична адреса: 29000, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, місто Хмельницький, вул. Чекірди Гната, будинок 10, ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 30 липня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова