Справа № 620/8113/24
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м.Чернігів Справа № 620/8113/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

1. Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не застосування при призначенні та розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 18.04.2024 року частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021, 2022 та 2023 роки.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 18.04.2024 року призначити та розрахувати ОСОБА_1 , пенсію відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021,2022 та 2023 роки, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Ухвалою судді від 07.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений ухвалою суду строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

ОСОБА_1 (надалі - позивач) з 23.12.2014 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі - відповідач).

18.04.2024 року позивачем подано заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058), та з 18.04.2024 призначено мені пенсію за віком.

У квітні 2024 року відповідачем надано позивачці розрахунок мого заробітку з якого їй стало відомо, що при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 відповідач перевів позивачку на зазначену пенсію за віком за матеріалами пенсійної справи та із урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2014-2016 роки.

Листом відповідача від 29.05.2024 позивачку було повідомлено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватись заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частиною 1 статті 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Не погодившись з цим, позивачка звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Частино першою статті 9 Закону № 1058 встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ч.І ст. 10 Закону № 1058).

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

Виходячи з аналізу норм Закону № 1058, виплата пенсії за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення", не входить до правового регулювання цього Закону, а регулюється виключно Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, оскільки є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, частиною 3 ст. 45 Закону № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії (відповідно до ст. 9 цього Закону), призначеної саме за Законом № 1058, на інший. Таким чином, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, а саме таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону № 1058.

При цьому, слід звернути увагу, що позивачу вперше було призначено пенсію відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок обчислення та призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону № 1058 з 18.04.2024 відбулося вперше.

З огляду на зазначене, вказані положення частини третьої статті 45 Закону № 1058, щодо переведення з пенсії, призначеної за іншим законом, зокрема за Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, на пенсію за Законом № 1058, не можуть застосовуватись при призначенні пенсії за віком вперше відповідно до Закону № 1058.

У цьому разі при призначенні пенсії вперше за Законом № 1058 для розрахунку пенсії має враховуватись показник середньої заробітної плати за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії вперше за цим законом.

Тому в даному випадку відповідач мав призначити позивачу пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, з якої сплачено страхові внески за 2021,2022 та 2023 роки, оскільки показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення вперше пенсії за Законом № 1058.

Зазначені висновки щодо здійснення призначення пенсії, а не переведення згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058 викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 577/2576/17.

Таким чином, необхідно дійти висновку, що не застосування при призначенні (нарахуванні) позивачу пенсії вперше вимог частини другої статті 40 Закону № 1058 та не врахування показників середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, з якої сплачено страхові внески за 2021,2022 та 2023 роки, призвело до призначення позивачу пенсії в неправильному, значно заниженому розмірі.

При цьому, відповідач помилково ототожнює поняття "перерахунок пенсії" та "призначення пенсії", внаслідок чого в розрахунку пенсії з 18 квітня 2024 року відповідачем неправомірно враховані показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні не за той період, як це повинно бути для пенсії, яка призначена вперше відповідно до Закону № 1058.

Крім того, законодавча норма, визначена частиною третьою статті 45 Закону № 1058 може бути застосована лише за бажанням (згодою) пенсіонера при переведенні його з одного виду пенсії на інший вид в межах правового регулювання одним Законом України.

Враховуючи наведене, можна дійти обґрунтованого висновку, що відповідач мав призначити пенсію позивачу згідно із Законом № 1058, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, з якої сплачено страхові внески за 2021,2022 та 2023 роки, тобто враховуючи показник середньої заробітної плати, який має враховуватись за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії за Законом № 1058.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 577/2576/17.

Крім цього, слід зазначити, що якщо особі була призначена та виплачувалася пенсія на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону № 1058, пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону № 1058, як вперше призначена (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 03.10.2018 у справі № 429/450/17), а тому дії відповідача при проведенні розрахунку пенсії за Законом № 1058 є протиправними та такими, що порушують право позивача на належні соціальні виплати.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохідні для обчислення пенсії визначається за такою формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кзг + Кзз + ... + Кзп );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та" виплачувалася пенсія на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, пенсія повинна обраховуватись на підставі положень ст. 40 Закону № 1058, як вперше призначена.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі № 520/6664/17, від 05.07.2018 у справі № 565/645/17, від 06.02.2019 у справі № 333/1856/17, від 10.04.2019 у справі № 211/1898/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 ; 876/5312/17, висновки яких, в силу вимог частини 5 статті 42 КАС України, суд має враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З наведеного убачається, що відповідачем неправильно розраховано з 18.04.2024 позивачу розмір пенсії, призначеної вперше відповідно до Закону № 1058, що призвело до неправильного розрахунку (нарахування) розміру пенсії та значно занижених щомісячних пенсійних виплат і як наслідок, до грубого порушення її права на належні соціальні виплати, незаконного втручання у майнові права позивача.

За таких підстав, суд дійшов переконання, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не застосування при призначенні та розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 18.04.2024 року частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021, 2022 та 2023 роки, є не правомірними.

Відтак слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 18.04.2024 року призначити та розрахувати ОСОБА_1 , пенсію відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021, 2022 та 2023 роки, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не застосування при призначенні та розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 18.04.2024 року частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021, 2022 та 2023 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 18.04.2024 року призначити та розрахувати ОСОБА_1 , пенсію відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021, 2022 та 2023 роки, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 26 липня 2024 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ