Справа № 160/11767/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
07.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач-2), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи періоди роботи з 16.09.1992 по 04.01.1993 у МП «Укртехпрогрес», з 01.07.2000 по 31.12.2003 у ТОВ «Код», з 01.02.2012 по 17.06.2021 у БО «БФ» «Тільки найкраще дітям»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заву про призначення пенсії ОСОБА_1 від 27.03.2024, з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.
10.05.2024 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків з доказами на підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
28.05.2024 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначає, що період роботи позивача у Благодійній організації «Благодійний фонд «Тільки найкраще дітям» неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб про сплату страхових внесків. В даному випадку керівник несе відповідальність за ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, а отже і відповідальність за несплату страхових внесків також на ньому. Посилання позивача, що він був позбавлений можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність сплати внесків є такими, що не відповідають дійсності, тому не можна говорити, що це призвело до порушення прав позивача. На момент звернення позивача до сервісного центру у трудовій книжці був відсутній запис №26, у наданій до позовної заяві копії трудової книжки з`явились записи № 26 та № 27 про призначення на посаду голови правління за сумісництвом та звільнення з посади. Також, відсутні будь-які підтвердження про наявність у позивача іншої основної роботи у період з 01.02.2012 по 17.06.2021. Щодо отримання позивачем у період з 05.12.2018 по 07.07.2019 допомоги по безробіттю, виникає питання як особа що працює може отримувати допомогу по безробіттю. Позовні вимоги є безпідставними, доводи, викладені в позовній заяві, сумнівними, відповідачем не допущено протиправних дій, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
30.05.2024 судом отримано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначає, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості, згідно поданих заявником документів.
10.06.2024 до суду надійшли відповіді ОСОБА_1 на відзиви Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, де позивач зазначає, що скористався правом, закріпленим положеннями абзацу 7 пункту 2.14 Інструкції № 58, дійсно після 28.02.2024 зробив записи до своєї трудової книжки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 про період роботи в Благодійній організації «Благодійний фонд «Тільки найкраще дітям» з 01.02.2012 по 17.06.2021, а саме 22.03.2024, підтвердивши цей факт уточнюючою довідкою від 22.03.2024 № 3. Жодних дій щодо перевірки наданих позивачем документів для призначення пенсії з боку відповідачів зроблено не було. Факт роботи позивача підтверджується витягом з ЄДР. Щодо сплати страхових внесків позивач зазначає, що відповідальність за їх сплату не може перекладатись на працівника. Особа не може бути позбавлена права на соціальне забезпечення внаслідок того, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків, своєчасно не вжив дієвих заходів. Підстави незарахування інших періодів роботи у відзиві відповідачем не зазначені. Періоди роботи підтверджуються трудовою книжкою позивача, певні недоліки у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Станом на день звернення до відповідача за призначенням пенсії позивач досяг 60-річного віку та мав більш як 31 рік стажу, тобто виконав умови, необхідні для призначення пенсії за віком.
Згідно з частинами 5, 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 .
27.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши наступні документи: паспорт, код, трудову книжку, уточнюючі довідки, довідки про заробітну плату.
До загального страхового стажу роботи згідно трудової книжки від 01.12.1981 НОМЕР_4 не враховуються періоди:
- період з 016.09.1992-04.01.1993, оскільки некоректно зазначена дата прийняття та відсутній номер наказу про звільнення;
- період з 05.01.1993-24.11.2006 враховано частково (з 05.01.1993 по 30.06.2000), оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Період роботи з 01.07.2000-31.12.2003 згідно трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної за заявою власника трудової книжки.
До загального трудового стажу роботи згідно уточнюючої довідки від 22.03.2024 № 3 не враховано період 01.02.2012-17.06.2021, відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 20 років 09 місяців 07 днів.
Управлінням прийнято рішення: відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788), відповідно до статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до статті 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За змістом приписів пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З матеріалів справи встановлено, що належна ОСОБА_1 трудова книжка НОМЕР_4 від 01.12.1981 містить наступні записи за спірний період:
- МП «Укртехпрогрес»:
- запис № 13: 016.09.1992, прийнятий на посаду замдиректора у відділ по туризму, наказ № 15-к від 016.09.1992;
- запис № 14: 04.01.1993, звільнений за власним бажанням, стаття 38 КЗпП УССР, наказ № б/н від 04.01.93;
- запис № 15: 05.01.1993, прийнятий на посаду водія-експедитора в ТОВ «Код», наказ №37-к від 05.01.1993;
- запис № 16: 24.11.2006, звільнений за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України, наказ № 50-к від 24.11.06;
- БО «БФ Тільки найкраще дітям»:
- запис № 26: 01.02.2012, призначено на посаду голови правління за сумісництвом, протокол загальних зборів № 1від 31.01.2012;
- запис № 28: 17.06.2021, звільнено з посади за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, протокол загальних зборів № 3 від 17.06.2021.
Згідно з виданою Благодійним фондом «Тільки найкраще дітям» довідкою за вих. № 3 від 22.03.2024 ОСОБА_1 дійсно працював у Благодійній організації «Благодійний фонд «Тільки найкраще дітям» з 01.02.2012 по 17.06.2021 на посаді голови правління за сумісництвом. Довідка видана на підставі протоколу загальних зборів № 1 від 31.01.2012 та протоколу загальних зборів № 3 від 17.06.2021.
Записи про періоди роботи позивача виконані у відповідності до правил ведення трудових книжок, засвідчені печатками.
Відтак, суд робить висновок, що трудовою книжкою НОМЕР_4 від 01.12.1981 підтверджуються спірні періоди роботи позивача з 16.09.2012 по 04.01.1993, з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.02.2012 по 17.06.2021.
Разом з тим, відповідач не зарахував до страхового стажу позивача вказані періоди, оскільки вважає відсутньою сплату внесків.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з статтею 20 Закону № 1058 страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Згідно з пунктом «а» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Отже, за змістом зазначених норм обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Факт ненадходження відрахувань із заробітної плати позивача до Пенсійного фонду України за спірні періоди, за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні стажу роботи.
Верховний Суд у постановах від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17 зробив висновок, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків. Крім того, колегія суддів зауважила, що, за загальним правилом, несвоєчасна сплата (несплата) підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи.
Тому, відсутність у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про нарахування та сплату страхових внесків із заробітної плати позивача не є підставою для незарахування до страхового стажу періодів його трудової діяльності
Також, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30.09.2021 у справі № 300/860/17, згідно з якими за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже й не може впливати на її особисті права. Водночас працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист у частині призначення пенсії за віком.
Враховуючи зазначені висновки, суд зазначає, що неістотні недоліки оформлення документів, зокрема, некоректно зазначена дата прийняття та відсутність номеру наказу про звільнення, за загальним правилом, не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні певного періоду роботи до страхового стажу.
Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У цьому випадку належним способом захисту прав позивача є саме визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначені пенсії, а не дій органу Пенсійного фонду, оскільки саме рішенням суб`єкта владних повноважень позивачу відмовлено у призначенні пенсії.
Як наслідок підлягає задоволенню вимога про зарахування спірних періодів роботи позивача до його страхового стажу.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 27.03.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Щодо підстав розгляду заяви позивача Головним управлінням ПФУ в Полтавській області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватися розгляд заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до пункту 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Згідно з пунктом 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
У цьому випадку органом призначення пенсії визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 27.03.2024 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2 Порядку. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, це потягло за собою порушення прав позивача. Отже, суд вважає за необхідне покласти обов`язок щодо зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу та повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 27.03.2024 саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як визначеного суб`єкта призначення.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про часткове задоволення позовної заяви.
На підставі частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Оскільки позов подано в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», розмір судового збору розраховується із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, що передбачено частиною третьою статті 4 Законі України «Про судовий збір».
Таким чином, судовий збір, за подання цього позову складає 968,96 грн (1211,20 грн х 0,8) х 2 позовні вимоги немайнового характеру та становить 1937,92. Інша частина сплаченого судового збору у розмірі 242,24 грн (1211,20 + 968,96 - 1937,92) є надмірно сплаченою та може бути повернута ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача, яке на момент розгляду питання розподілу судових витрат позивачем не заявлено.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 1453,44 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: з 16.09.1992 по 04.01.1993 у МП «Укртехпрогрес», з 01.07.2000 по 31.12.2003 у ТОВ «Код», з 01.02.2012 по 17.06.2021 у БО «БФ» «Тільки найкраще дітям».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заву ОСОБА_1 від 27.03.2024 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та зарахованих цим судовим рішенням періодів роботи.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) грн 44 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський