Справа № 140/5324/24
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/5324/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСНА КОМПАНІЯ САБСОІЛ» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, розпоряджень, та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСНА КОМПАНІЯ САБСОІЛ» (далі ТзОВ «СК САБСОІЛ») звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, розпоряджень, та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.02.2024 представнику позивача стало відомо про анулювання всіх ліцензій товариства на підставі витягу з розпорядження за №№123679, 123680, 123681 від 09.02.2024, оскільки ГУ ДПС у Волинській області встановлено факт відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню.

З відповіді на адвокатський запит від 22.03.2024 вбачається, що 08.02.2024 ГУ ДПС у Волинській області прийнято наказ №509-п про проведення фактичної перевірки товариства та видані направлення. Того ж дня 08.02.2024 складений акт про неможливість проведення перевірки ТзОВ «СК САБСОІЛ», у зв`язку із відсутністю суб`єкта господарювання та доповідну записку з проханням анулювати ліцензії, на підставі чого було прийнято оскаржувані розпорядження.

Позивач не погоджується із вказаними розпорядженнями від 09.02.2024 за №№123679, 123680, 123681 від 09.02.2024 та вважає, що вони є незаконними, оскільки відповідач дійшов безпідставних та передчасних висновків про відсутність підприємства за місцезнаходженням. Крім того, посадовими особами контролюючого органу не проведено жодної перевірки наявності/відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням провадження господарської діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.

Позивач також не погоджується із наказом від 08.02.2024 № 509-п про проведення фактичної перевірки, оскільки не вказано конкретних (фактичних) підстав для її проведення, а є лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі ПК України), та відсутні будь-які посилання на інформацію, яка свідчить про можливі порушення платником податку законодавства.

Позивач просить:

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Волинській області щодо організації та проведення фактичної перевірки за адресою: 43000, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС у Волинській області від 08.02.2024 № 509-п «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «СК «САБСОІЛ»;

- визнати протиправними та скасувати розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 09.02.2024 № 132679, № 132680, № 132681 про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним № 1900188 від 11.12.2019, на право зберігання пального за місцем реєстрації № 1900059 від 24.12.2019, на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі № 00059 від 03.06.2020 у зв`язку з встановленням факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданих ліцензіях;

- зобов`язати відповідача поновити дію ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним № 1900188 від 11.12.2019, на право зберігання пального за місцем реєстрації № 1900059 від 24.12.2019, на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі № 00059 від 03.06.2020 з 09.02.2024.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 61).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 67-70) представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з підстав правомірності прийнятих розпоряджень про анулювання ліцензії.

Крім того, зазначає, що наказ від 08.02.2024 №509-п відповідає вимогам ПК України, прийнятий з дотриманням визначеної законодавством процедури та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення.

Інших заяв по суті справи від учасників справи не надходило.

Ухвалою суду від 15.07.2024 відмовлено в задоволенні заяви ТзОВ «СК САБСОІЛ» про забезпечення позову (а. с. 91).

Учасники справи не зверталися до суду із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Суд наголошує, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві клопотання про розгляд справи за участю представника відповідача не підлягало судом вирішенню по суті.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «СК САБСОІЛ» зареєстровано юридичною особою та перебуває на податковому обліку з 28.01.2019, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.06.2022 (а. с. 33-34).

ГУ ДПС у Волинській видало ТОВ «СК САБСОІЛ» такі ліцензії:

- на право зберігання пального, терміном дії з 31.12.2019 по 31.12.2024, реєстраційний №1900059 на адресу місця зберігання: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2 (а. с. 15-16);

- на право роздрібної торгівлі пальним, терміном дії з 31.12.2019 по 31.12.2024, яка була переоформлена 11.12.2022, реєстраційний № 1900188 на адресу місця торгівлі: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2, автозаправочна станція (а. с. 17-18);

- на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, терміном дії з 03.06.2020 по 03.06.2025, реєстраційний № 00059 на адресу місця торгівлі: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2 (а. с. 19-20).

08.02.2024 ГУ ДПС у Волинській області видано наказ № 509-п «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «СК «САБСОІЛ», яким призначено проведення фактичної перевірки ТзОВ «СК САБСОІЛ» за місцем фактичного провадження діяльності: м. Луцьк, вул. Лідавська, 2, з питань дотримання вимог ПК України, Законів України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР), «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР) та інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального. Перевірку провести протягом 10 діб, починаючи з 08.02.2024 за період діяльності платника податків (суб`єкта господарювання), з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України (а. с. 42).

На підставі цього наказу, 08.02.2024 ГУ ДПС у Волинській області видано направлення на перевірку № 662 та №661 (а. с. 43-44).

08.02.2024 посадові особи ГУ ДПС у Волинській області склали акт №333/03-20-09-02-15 відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням провадження діяльності, яке зазначене у виданій ліцензії (а. с. 41).

З вказаного акту вбачається, що посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області здійснено виїзд на місце фактичного провадження діяльності, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Лідавська, 2, де здійснює господарську діяльність ТзОВ «СК САБСОІЛ» з метою вручення копії наказу ГУ ДПС у Волинській області від 08.02.2024 №509-п та ознайомлення з направленнями на перевірку від 08.02.2024 №661 та №662. Прибувши за вказаною адресою 08.02.2024 о 11:20 встановлено, що за адресою: м. Луцьк, вул. Лідавська, 2, знаходиться огороджена територія, на якій розміщені резервуари для зберігання пального в кількості 11 штук, операторська та паливороздавальні колонки в кількості 3 штуки, які знаходяться в неробочому стані. Посадові особи, законні (уповноважені) особи чи працівники ТзОВ «СК САБСОІЛ» станом на 08.02.2024 не встановлені. На території поруч за адресою: м. Луцьк, вул. Лідавська, 2 знаходиться СТО, працівниками якого було повідомлено, що даний автозаправочний комплекс вже довгий час не працює. Посадові особи, законні (уповноважені) представники чи працівники довгий час не з`являлись. Також відсутні будь-які ознаки перебування ТзОВ «СК САБСОІЛ» вивіски, інформаційні стенди, реклама, тощо. Телефонний номер 4), який належить керівнику ТзОВ «СК САБСОІЛ» - ОСОБА_2 не відповідає. Таким чином, станом на 08.02.2024 відсутня можливість вручення копії наказу ГУ ДПС у Волинській області від 08.02.2024 №509-п та ознайомлення з копіями направлень на перевірку від 08.02.2024 №661, №662 у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням провадження діяльності, яке зазначене у виданій ліцензії ТзОВ «СК САБСОІЛ» посадових осіб або законних (уповноважених) представників (а. с. 41).

ГУ ДПС у Волинській області прийняло розпорядження від 09.02.2024 № 31-р «Про видачу, відмову у видачі, поновлення, анулювання ліцензій та дублікатів ліцензій на право оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах пальним та зберігання пального, видачу дублікатів, довідок про внесення місць зберігання до Єдиного Державного реєстру», яким відповідно до статті 15 Закону № 481/95-ВР зобов`язано:

- анулювати ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі суб`єкту господарювання ТзОВ «СК САБСОІЛ», у зв`язку із встановленням факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, а саме: реєстраційний номер 00059, терміном дії з 03.06.2025 по 03.06.2025 за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2;

- анулювати ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкту господарювання ТзОВ «СК САБСОІЛ», у зв`язку із встановленням факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, а саме: реєстраційний номер 1900188, терміном дії з 31.12.2019 по 31.12.2024 за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2, автозаправочна станція;

- анулювати ліцензію на право зберігання пального за наявності місць оптової торгівлі суб`єкту господарювання ТзОВ «СЕРВІСНА КОМПАНІЯ САБСОІЛ», у зв`язку із встановленням факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, а саме: реєстраційний номер 19000059, терміном дії з 31.12.2019 по 31.12.2024 за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2 (а. с. 71-74).

На підставі розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 09.02.2024 № 31-р прийняті розпорядження про анулювання зазначених ліцензій за внутрішніми номерами № 132680, № 132679, № 132681 (а. с. 27-32).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 1 Закону № 481/95-ВР у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії;

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За приписами статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Після видачі/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання відповідної ліцензії.

Водночас, статтею 15 Закону № 481/95-ВР також передбачено підстави та порядок анулювання ліцензії.

Так, ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі, зокрема, акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі: акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису (абзац одинадцятий частини двадцять четвертої статті 3 Закону № 481/95-ВР).

Як вбачається із розпорядження від 09.02.2024 № 31-р «Про видачу, відмову у видачі, поновлення, анулювання ліцензій та дублікатів ліцензій на право оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах пальним та зберігання пального, видачу дублікатів, довідок про внесення місць зберігання до Єдиного Державного реєстру», воно прийняте у зв`язку із встановленням факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії (а. с. 71-74).

Відтак, при вирішенні спору, який розглядається, визначальним є факт відсутності позивача за місцезнаходженням, який і, власне, слугував підставою для винесення оскаржуваного розпорядження.

Стосовно наявності правових підстав призначення фактичної перевірки позивача, суд враховує наступне.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 (справа №804/1113/16), від 24.05.2019 (справа №826/16221/15), від 03.10.2019 (справа №820/850/16), від 16.10.2019 (справа №820/11291/15), від 22.11.2019 (справа №815/4392/15) тощо. Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

З урахуванням наведеного, суд у цій справі надає оцінку доводам позивача щодо неправомірності проведення фактичної перевірки (а саме: контролюючий орган ініціював проведення фактичної перевірки за відсутності законодавчо обґрунтованих підстав для її проведення; наказ про проведення перевірки складений з порушенням статті 81 ПК України).

Так, системний аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, від 12.08.2021 у справі №140/14625/20, від 06.07.2022 у справі №420/1242/21.

Стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки (вказані висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №120/5229/20-а).

Верховний Суд у постанові від 21.12.2022 у справі №500/1331/21 зазначив, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу з обов`язковим, однак, дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні однією правовою нормою декількох самостійних підстав для проведення перевірки конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

В постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №200/1354/21-а сформовано висновок про те, що норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача. Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.1, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17,19-1.1.54. пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; здійснюють інші функції, визначені законом. Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкта з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

При цьому, необхідно зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Тобто, саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

У вказаній постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 Верховний Суд формулює такий правовий висновок, який має забезпечити єдині підходи до оцінки правомірності наказів про призначення фактичних перевірок. У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Як вбачається з наказу ГУ ДПС у Волинській області від 08.02.2024 № 509-п (а. с. 42), контролюючий орган фактично призначив перевірку з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, пального, що відповідає підставі, визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

На думку суду, ГУ ДПС у Волинській області не повинно було зазначати у вказаному наказі інформацію, яка отримана щодо будь-яких порушень з боку позивача, фактична перевірка контролюючим органом була призначена за встановлених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України підстав.

Отже, доводи позивача щодо неправомірності призначення та проведення ГУ ДПС у Волинській області фактичної перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а тому в задоволені позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ДПС у Волинській області щодо організації та проведення фактичної перевірки ТзОВ «СК САБСОІЛ» та про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДПС у Волинській області від 08.02.2024 № 509-п «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «СК САБСОІЛ» належить відмовити.

Відтак, суд переходить до перевірки підстав позову щодо наявності правових та фактичних підстав (встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню) для анулювання ліцензій, а саме: на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 00059, терміном дії з 03.06.2025 по 03.06.2025 за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2; на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер 1900188, терміном дії з 31.12.2019 по 31.12.2024 за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2, автозаправочна станція; на право зберігання пального за наявності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 19000059, терміном дії з 31.12.2019 по 31.12.2024 за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2 (а. с. 15-20).

Суд звертає увагу, що анулювання ліцензії з вказаної підстави можливе виключно на підставі акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису.

У матеріалах справи наявний акт ГУ ДПС у Волинській області від 08.02.2024 № 333/03-20-09-02-15 відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням провадження діяльності, яке зазначене у виданій ліцензії (а. с. 41), на підставі якого прийнято розпорядження від 09.02.2024 № 31-р.

Стосовно вказаного акту суд зазначає про таке.

Згідно із абзацом четвертим пункту 81.2 статті 81 ПК України у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Наказом ДПС України № 470 від 04.09.2020 (зі змінами) затверджено Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків (далі Методичні рекомендації), які розроблено відповідно до вимог ПК України та рекомендовано для застосування посадовими особами ДПС та її територіальних органів (далі органи ДПС) (з урахуванням визначених статтею 19-1 Кодексу функцій) при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок платників податків з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, фактичних перевірок щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, дотримання вимог законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), порядку розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги), а також тимчасово, на період до припинення або скасування дії воєнного стану в Україні, під час здійснення контролю за дотриманням платниками податків вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки).

За змістом пункту 1.4.5 Методичних рекомендацій у разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою та/або адресою об`єктів оподаткування) посадовими (службовими) особами територіального органу ДПС/апарату ДПС, невідкладно складається у двох примірниках у довільній формі та підписується акт про неможливість проведення перевірки, що засвідчує цей факт.

У такому акті рекомендується зазначати інформацію про дату встановлення факту та причини неможливості проведення перевірки (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою та/або адресою об`єктів оподаткування, у зв`язку з отриманням інформації оператора поштового зв`язку щодо неможливості вручення платнику податків або повернення без вручення письмового запиту територіальному органу ДПС/апарату ДПС про надання пояснень та їх документальних підтверджень, надісланого такому платнику податків з метою організації перевірки тощо), податкова адреса та/або адреса об`єктів оподаткування платника податків, за якою встановлено відсутність платника, інформацію про підстави для проведення перевірки (реквізити наказу, направлень тощо - зазначаються у випадку, якщо факт неможливості проведення перевірки встановлено після їх оформлення) та інші фактичні обставини, що засвідчують такі факти. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені у такому акті.

При цьому підрозділ органу ДПС, який здійснює (очолює) перевірку та встановив неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою, протягом 2 робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомляє про це керівника (його заступника) відповідного органу ДПС та готує запит на встановлення місцезнаходження платника податків.

До запиту додаються копія акта про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за податковою адресою, копія наказу про проведення перевірки (у разі його складання) та інші документи (або їх копії), що підтверджують відсутність платника податків за місцезнаходженням.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДПС, працівники якого здійснюють (очолюють) перевірку, реєструється та направляється у загальновстановленому порядку, визначеному відповідним нормативно-правовим актом до відповідного органу.

Зразок форми запиту наведено у додатку 5 до цих Методичних рекомендацій.

При отриманні органом ДПС від відповідного органу інформації щодо встановлення місцезнаходження платника податків, структурним підрозділом, який здійснює (очолює) перевірку (ініціатором запиту), вживаються заходи з організації та проведення перевірки платника податків, у разі отримання відповіді про невстановлення місця знаходження платника податків за його місцезнаходженням - вживаються заходи щодо встановлення місця знаходження платника податків до настання обставин, які унеможливлюють проведення відповідної перевірки (наприклад, у зв`язку з припиненням діяльності платника податків, спливом визначених законодавством термінів давності для проведення перевірки тощо).

Так, в акті ГУ ДПС у Волинській області від 08.02.2024 № 333/03-20-09-02-15 відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням провадження діяльності, яке зазначене у виданій ліцензії вказано про неможливість встановити місцезнаходження ТзОВ «СК САБСОІЛ».

Проте, до цього акту не долучена мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, про здійснення такої фіксації, та наявність будь-яких додатків до акту у тексті акту не згадується.

Відтак, на думку суду, акт ГУ ДПС у Волинській області від 08.02.2024 № 333/03-20-09-02-15 не створює фактичних підстав для прийняття розпорядження про анулювання ліцензій з огляду на недотримання контролюючим органом приписів статей 3, 15 Закону № 481/95-ВР, абзацу четвертого пункту 81.2 статті 81 ПК України, пункту 1.4.5 Методичних рекомендацій, якими передбачено обов`язкове долучення до акта матеріалів, що підтверджують факти, викладені в акті (у цьому випадку факт відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням).

Суд також враховує, що відповідач здійснив вихід для проведення перевірки лише один раз, попри те, що згідно з наказом від 08.02.2024 №509-п «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «СК «САБСОІЛ» перевірку призначено тривалістю 10 діб з 08.02.2024.

При цьому, позивач подав до контролюючого органу повідомлення форми № 20-ОПП щодо об`єкта, пов`язаним з оподаткуванням або через який проводиться діяльність офіс по вул. Лідавській, 2 в м. Луцьку (а. с. 21).

Суд також бере до уваги пояснення позивача, наведені у позовній заяві, які полягають у тому, що через обмеження, пов`язані із проведенням заходів досудового слідства в межах відкритого кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 20.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 202-4, частиною першою статті 209 Кримінального кодексу України та вилученням оригіналів документів первинного бухгалтерського обліку та технічної документації на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі №161/11636/23 від 12.07.2023, а також накладеним арештом на майно, позивач не мав можливості проводити господарську діяльність щоденно і у повному обсязі.

При вирішенні спору суд враховує, що оскаржувані розпорядження про анулювання ліцензій за внутрішніми номерами № 132680, № 132679, № 132681 (а. с. 27-32) прийняті на підставі розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 09.02.2024 № 31-р (а. с. 71-74).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами наявності передбачених статтями 3, 15 Закону № 481/95-ВР фактичних підстав для анулювання ліцензій на право оптової торгівлі пальним (реєстраційний номер 00059, терміном дії з 03.06.2025 по 03.06.2025), на право роздрібної торгівлі пальним (реєстраційний номер 1900188, терміном дії з 31.12.2019 по 31.12.2024) на право зберігання пального за наявності місць оптової торгівлі (реєстраційний номер 19000059, терміном дії з 31.12.2019 по 31.12.2024).

Відтак, на підставі наданих суду статтями 9, 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування розпорядження та зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправними та скасування розпоряджень ГУ ДПС у Волинській області від 09.02.2024 № 31-р та від 09.02.2024 внутрішні номера № 132680, № 132679, № 132681 та про відмову у задоволенні решти позовних вимог (а саме, про зобов`язання відповідача поновити дію ліцензій, оскільки такі вимоги заявлені передчасно, спір у справі виник щодо анулювання ліцензій, а належним способом захисту порушених прав є прийняття судом рішення про визнання протиправними та скасування розпоряджень про анулювання ліцензій).

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач за подання цього позову сплатив судовий збір у розмірі 18168,00 грн відповідно до квитанції від 02.05.2024 (а. с. 12, 53), тобто, по 3028,00 грн за 6 самостійних вимог немайнового характеру.

Враховуючи, що позов задоволено частково (задоволено три самостійні позовні вимоги про визнання протиправними та скасування розпоряджень від 09.02.2024 № 132679, № 132680, № 132681 про анулювання ліцензій, при цьому, відмовлено у задоволенні позовних вимог про: визнання протиправними дій ГУ ДПС у Волинській області щодо організації та проведення фактичної перевірки ТзОВ «СК САБСОІЛ»; визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДПС у Волинській області від 08.02.2024 № 509-п «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «СК САБСОІЛ»; зобов`язання відповідача поновити дію ліцензій), тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ДПС у Волинській області судовий збір у розмірі 9084,00 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області 09.02.2024 № 31-р «Про видачу, відмову у видачі, поновлення, анулювання ліцензій та дублікатів ліцензій на право оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах пальним та зберігання пального, видачу дублікатів, довідок про внесення місць зберігання до Єдиного Державного реєстру» та від 09.02.2024 внутрішні номера № 132680, № 132679, № 132681 про анулювання:

- ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі суб`єкту господарювання ТзОВ «СЕРВІСНА КОМПАНІЯ САБСОІЛ», реєстраційний номер 00059, терміном дії з 03.06.2020 по 03.06.2025 за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2;

- ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкту господарювання ТзОВ «СЕРВІСНА КОМПАНІЯ САБСОІЛ», реєстраційний номер 1900188, терміном дії з 31.12.2019 по 31.12.2024 за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2, автозаправочна станція;

- ліцензії на право зберігання пального суб`єкту господарювання ТзОВ «СЕРВІСНА КОМПАНІЯ САБСОІЛ», реєстраційний номер 19000059, терміном дії з 31.12.2019 по 31.12.2024 за місцезнаходженням: Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код 44106679) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСНА КОМПАНІЯ САБСОІЛ» (43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська, 2, ідентифікаційний код 42773964) судовий збір в розмірі 9084 гривні 00 копійок (дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх