Справа № 200/3082/24
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року Справа№200/3082/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, 7, ) про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення грошових виплат за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29 квітня 2024 року № 423 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ОУС ГУНП в Донецькій області» про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з невідповідністю фактичних обставин справи висновкам за результатами службової перевірки; 2) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області за № 15ск-дск «По особовому складу», відповідно до якого ОСОБА_1 був звільнений зі служби в органах поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби; 3) поновити ОСОБА_1 на службі в органах Національної поліції України на посаді оперуповноваженого Головного управління Національної поліції в Донецькій області; 4) стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області за час вимушеного прогулу за період з 30 квітня 2024 року по день ухвалення судового рішення з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29 квітня 2024 року № 423 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками УОС ГУНП в Донецькій області», постановленого за висновками службового розслідування за фактом складання по відношенню до ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, 29 квітня 2024 року наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області за № 15ск-дск позивача було звільнено зі служби в органах поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Отже, позивач вважає, що його було протиправно звільнено зі служби у поліції, а тому він звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав.

24 травня 2024 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача, надав суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просив відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог мотивуючи це наступним.

24 березня 2024 року до УГІ ГУНП в Донецькій області з ЧЧ ГУНП в Донецькій області надійшла інформація про факт складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно оперуповноваженого ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

25 березня 2024 року наказом ГУНП в Донецькій області № 526 за вказаним фактом було призначено службове розслідування.

Проведеним на підставі зазначеного наказу службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 допустив порушення службової дисципліни, що виразилось у недотримані вимог п.п. 4, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині вчинення дій, які підривають авторитет Національної поліції; п. 1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», в частині неналежного дотримання законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції; п. 2, 5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 року № 1306, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо керування транспортним засобом з ознаками стану алкогольного сп`яніння, та скоїв вчинок, що підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби в лавах Національної поліції України.

На підставі висновку службову розслідування Головним управлінням був виданий наказ від 29.04.2024 року № 723 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ОУС ГУНП в Донецькій області та їх покарання», яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 29.04.2021 року № 15 о/с дск дисциплінарне стягнення реалізовано, позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про національну поліцію» з 01 травня 2024 року.

Відповідач зазначає, що дисциплінарною комісією в період проведення службового розслідування досліджувався факт наявності у ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень. Так, у висновку службового розслідування зазначено, що у ОСОБА_1 наявних дисциплінарних стягнень не має, однак, при надані оцінки цьому факту комісія виходила не тільки з характеризуючих ОСОБА_1 даних, але й зі ступеню тяжкості скоєного ним проступку, бо факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є беззаперечною причиною для звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України.

Крім того, представник відповідача зазначив, що керівництво Національної поліції України вимагає принципово ставитись до працівників, які сідають за кермо у стані алкогольного сп`яніння. Так, підпунктом 2 пункту 1 наказу НПУ від 19.07.2022 року № 507 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» наголошено не безальтернативному застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції поліцейських, які вчинили дорожньо-транспортну пригоду з тяжкими наслідками, а також випадками керування транспортними засобами у стані (або з ознаками) сп`яніння.

Адміністративне правопорушення у вигляді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння кваліфікується за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як правопорушення службової дисципліни поліцейським керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та розцінюється, як вчинок морального змісту, що дискредитує таку особу як працівника поліції.

Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорсткого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігнорування вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Представник відповідача, підкреслює, що поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Відповідно до статей 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейській незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідач вказує на те, що постановою Верховного Суду від 28.09.2023 року по справі № 420/10847/22 зауважено, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю проводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.

Тобто, поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.

Приймаючи присягу поліцейського, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 , прийнявши присягу поліцейського, перебуваючи на посаді оперуповноваженого ГУНП, розуміючи покладені на нього обов`язки та зобов`язання, порушуючи наявні розпорядження про введення комендантської години, використовуючи своє положення та високе звання поліцейського, для вирішення особистих питань поїхав на транспортному засобі та був зупинений працівниками поліції, а в подальшому при виявлені у позивача можливих ознак сп`яніння, відмовився від проходження огляду, хоча як працівник поліції був зобов`язаний погодитись на такий огляд, що свідчить про наявність в його діях дисциплінарного проступку.

Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги зведення, отримані у ході службового розслідування, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що особиста недисциплінованість оперуповноваженого ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , грубе порушення ним вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 року № 1306, призвели до скоєння дисциплінарного проступку, який виразився у вчиненні дій, які підривають авторитет поліції, та є несумісним з подальшим проходженням останнього служби в лавах Національної поліції.

Отже, представник відповідача зазначає, що Головним управління повністю дотримані вимоги Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України при проведенні службового розслідування відносно позивача: винесено наказ про призначення службового розслідування з підстав, передбачених Порядком, позивачу запропоновано надати письмове пояснення, опитані особи, яким могли бути відомі обставини проступку. Всі дії здійснено в межах строків, передбачених нормами права.

Представник відповідача зазначив, що враховуючи те, що Головним управлінням не було допущено порушень порядку проведення службового розслідування, а також те, що оскаржувані накази були видані уповноваженою особою (керівником органу поліції, якому надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції) в межах компетенції, з підстав, передбачених Закону України «Про Національну поліцію» та за наявність мотиву для їх видання, вважає спірні накази ГУНП в Донецькій області правомірними та такими, що не підлягають скасуванню, а отже враховуючи той факт, що відповідачем прав позивача порушено не було, при проведенні службового розслідування, звільнення позивача ГУНП в Донецькій області не допускало порушень законодавства, що регулює правовідносини, що склалися, просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій, крім іншого, підкреслив той факт, що відповідач, ігноруючи вимоги пункту 7 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, не тільки не дослідив та не надав оцінку результатам медичного огляду на стан сп`яніння, та і не намагався витребувати з медичного закладу ці відомості, перевірку яких сам і ініціював.

Крім того позивач зазначив, що відповідач не намагався отримати консультацій спеціаліста, щодо питань, які виникли при розгляді службового розслідування.

Отже, позивач вважає, що відповідач при здійснення службового розслідування порушив засади неупередженості та рівності перед законом, в порушення вимог пункту 2 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, провів службове розслідування не в повному обсязі та не з`ясував всіх об`єктивних обставин, які мали суттєве значення для правильного застосування Закону.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду віл 17 червня 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області з 10 січня 2022 року по 29 квітня 2024 року на посаді оперуповноваженого.

24 березня 2024 року о 23-50 до УГІ ГНП в Донецькій області з ЧЧ ГРНП в Донецькій області надійшла інформація про факт складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно оперуповноваженого ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, 24 березня 2024 року о 22-25 екіпажом «Циклоп-105» у складі поліцейських батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП НПУ лейтенанта поліції І. Юнусова, старших лейтенантів поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за порушення комендантської години був зупинений автомобіль «Kia Cerato» номерний знак НОМЕР_3 (власник ОСОБА_4 дружина позивача), під керуванням ОСОБА_1 , у якого були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови).

У зв`язку із цим працівниками БПП в м. Краматорську та Слов`янську було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager» на місце зупинки, на що останній відмовився.

Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення ААД № 892504 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із яким позивач ознайомився. Від надання пояснень на місці складення адміністративного матеріалу відмовився, що підтверджується його особистим підписом у протоколі.

Посвідчення водія ОСОБА_1 під час складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП вилучено, позивач отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

25 березня 2024 року о 02-33 ОСОБА_1 пройшов медичний огляд в КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до результату проходження «Drager alkotest 6820» (02:33 25.03.2024), результат склав 0,99% проміле. Крім того, відповідно до результату повторного проходження «Drager alkotest 6820» (02:45 25.03.2024) результат склав 1,03% проміле.

25 березня 2024 року наказом ГУНП в Донецькій області № 526 за вказаним фактом було призначене службове розслідування.

Проведеним на підставі зазначеного наказу службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 допустив порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п.п. 4, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині вчинення дій, які підривають авторитет Національної поліції; п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», в частині неналежного дотримання законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції; п. 2,5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України віл 10.10.2001 року № 1306, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час керування транспортним засобом з ознаками стану алкогольного сп`яніння, та скоїв вчинок, що підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби в лавах Національної поліції України.

На підставі висновку службового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області був виданий наказ від 29.04.2024 року № 723 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками УОС ГУНП в Донецькій області та їх покарання», яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 29.04.2024 року № 15 о/с дск, дисциплінарне стягнення реалізовано, позивача звільнено зі служби в поліції ха п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про національну поліцію» з 01 травня 2024 року.

Отже, спірним питанням даної справи є законність звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною шостою статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

В силу частини першої статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (далі Дисциплінарний статут).

В статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Відповідно до частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком, як зазначено в статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно частин 1-3 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно частин 1,2 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Отже, звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Відповідно до частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі - Порядок № 893).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про, зокрема перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 2-4 Розділу V Порядку № 893 передбачено, що службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 7 Розділу V Порядку № 893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідно до пункту 8 Розділу V Порядку № 893 за рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

Згідно з пунктом 14 Розділу V Порядку № 893 під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку.

Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання .

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У відповідності до статті 29 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

Частинами першою та другою статті 22 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейського (далі Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Відповідну до пунктів 4 та 5 розділу І вказаних Правил під час прийняття на службу до поліції особу ознайомлюють з вимогами цих Правил.

Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Згідно з абзацом 7 пункту 2 розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Як вже було заначено судом раніше, підставою для проведення службового розслідування відносно позивача, є факт керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського: пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що занижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, приведені норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, встановлюють обов`язок для водія, а не право пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, небажання водія) вказані Правила не містять.

Отже, позивач, всупереч пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від виконання законних вимог поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, що, безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав скаржник, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського. Суд уважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 520/10268/19.

Пленум Верховного Суду України у пункті 25 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз`яснив, що нетверезий стан, наркотичне або токсичне сп`яніння можуть підтверджуватися як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Верховний Суд, дотримуючись таких рекомендацій, у постанові від 04.10.2018 року у справі № 806/2272/16, вказав: «відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» при розгляді справ нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом».

Висновком КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ, зазначено що вміст алкоголю у крові ОСОБА_1 склав 0,99% проміле. Крім того, відповідно до результату повторного проходження «Drager alkotest 6820» (02:45 25.03.2024) результат склав 1,03% проміле.

Суд враховує також поведінку позивача, який відмовився виконати законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, розуміючи наслідки цих дій, метою яких було уникнення відповідальності за свою протиправну поведінку.

Така поведінка позивача в позаслужбовий час не відповідає вимогам до поведінки поліцейського.

Вказане в сукупності зумовлює висновок суду про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який полягає в порушенні службової дисципліни, що є несумісним з проходженням служби в поліції та суперечить змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських та вимог Дисциплінарного статуту та Закону України № 580-VIII.

Крім того, суд зазначає, що Наказом Національної поліції України № 507 від 19.07.2022 року «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» зокрема наказано керівникам органів поліції застосовувати за результатами службових розслідувань за фактами керування транспортними засобами особами в стані (або з ознаками) сп`яніння до винних осіб найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції.

Суд зазначає, що у межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача при вчиненні ним адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку та, відповідно, оцінка обґрунтованості та законності висновків відповідача про порушення позивачем службової дисципліни, що має наслідком застосування дисциплінарного стягнення.

При цьому наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

У спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення до позивача застосовано за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в поліції та не відповідає званню працівника поліції, а не за вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 10.07.2019 року у справі № 802/1150/17-а звернув увагу на те, що підставою для застосування дисциплінарних стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, які передбачені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.

В основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги поліцейського. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду у постановах від 21.09.2018 у справі № 824/227/17-а, від 08.08.2019 у справі № 824/1015/16-а у подібних правовідносин.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 березня 2019 року в справі № 819/736/18, від 19 травня 2022 року в справі № 480/4079/18.

У постановах Верховного Суду, від 19.04.2021 року у справі № 240/2677/20, від 17.06.2021 року у справі № 804/6242/17, від 12.05.2022 у справі № 260/1/19, від 26.06.2022 року у справі № 2240/2329/18 від 14.07.2022 року у справі № 520/1795/19 зазначено, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

Доводи позивача про відсутність достатніх та належних доказів порушення позивачем службової дисципліни є безпідставними, оскільки як зазначалось, це підтверджуються Висновком службового розслідування, який в свою чергу, складений на підставі обставин, що установлені матеріалами справи про адміністративні правопорушення, показами свідків, відео з нагрудних камер поліцейських.

При цьому варто враховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.05.2022 року у справі № 480/4079/18 та у постанові від 22.09.2022 року у справі № 420/4977/20.

Щодо інших доводів позивача, суд виходить із пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Крім того, суд зазначає, що більшість доводів позивача у позовній заяві має відношення до обставин та події адміністративного правопорушення, що не є предметом розгляду в цій справі та в цьому суді.

Проведення ж службового розслідування ґрунтується на самостійних підставах і має на меті своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, а не встановлення в діях поліцейського вини або невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, що є компетенцією виключно суду.

З огляду на встановлені висновком службового розслідування обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, ОСОБА_1 правомірно звільнено зі служби в поліції, у зв`язку із підтвердженням факту вчинення ним дисциплінарного проступку, тому відсутні підстави для скасування спірних наказів та поновлення позивача на службі в органах Національної поліції.

Суд також вважає за необхідне підкреслити те, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.

ОСОБА_1 , прийнявши присягу поліцейського, перебуваючи на посаді оперуповноваженого ГУНП, розуміючи покладені на нього обов`язки та зобов`язання, порушуючи наявні розпорядження про введення комендантської години, використовуючи своє положення та високе звання поліцейського, для вирішення особистих питань поїхав на транспортному засобі у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Головним управління Національної поліції в Донецькій області правомірно було застосовано дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби у поліції.

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування оскаржуваних наказів, які визнані судом правомірним, то в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, 7, ) про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення грошових виплат за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко