Справа № 167/693/24
Суддя: Шептицька Н. В.
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 167/693/24
Номер провадження 2-а/167/7/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю:

секретаря судового засідання О.В. Давидюк,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ДВ ЛРТЦКСП) про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

18.07.2024 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 165/2в ЛРТЦК від 11.07.2024 року (далі Постанова), мотивуючи свій позов тим, що дана Постанова є неправомірною, необгрунтованою та такою, що не відповідає законодавству, оскільки не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутністю належних та допустимих доказів, виходячи з наступного.

10.07.2024 року представником відповідача складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення № 165/2в ЛРТЦК, а саме виявлено нібито вчинення порушення, передбаченого абз. 5 п. 34 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних» (далі Порядок), ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон), що підпадає під правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (далі Протокол).

11.07.2024 року начальником ДВ ЛРТЦКСП винесено Постанову за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як вбачається із Протоколу, суть правопорушення полягало у тому, що позивач повторно протягом року вчинила порушення, передбачене частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. При цьому не додано доказів повторного протягом року притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Пункт 34 Порядку носить інформаційний характер та містить 17 абзаців, кожен з яких передбачає окремий характер дій суб`єкта.

Також ч. 1 ст. 21 Закону містить 17 абзаців, кожен з яких передбачає окремий самостійний обов`язок.

Таким чином, відповідачем в Протоколі не конкретизовано норми, яку порушено позивачем і відповідач не мав права притягати позивача до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи.

Постанова винесена незаконно, без дослідження суб`єктивної сторони правопорушення та за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністратвної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Крім того, ст. 210-1 КУпАП передбачає особливий суб`єкт адміністративного правопорушення, а саме: громадяни і посадові особи. Водночас в оскаржуваній Постанові не зазначено до яких саме суб`єктів адміністративного правопорушення належить позивач.

Представник відповідача при складанні Протоколу і винесенні Постанови не надав позивачу право на ознайомлення з матеріалами справи, подати докази, не було роз`яснено прав, передбачених ст. 63 Конституції України, та право на захист. Протокол і Постанова не містить підписи позивача в графах щодо роз`яснення прав за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також не можуть бути залучені до справи як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви, а в даному випадку зазначені представники ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищенаведене у сукупності, позивач просить скасувати Постанову, а провадження у справі закрити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2024 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 7).

Ухвалою головуючого судді від 19.07.2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання та витребувані від відповідача матеріали справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (ас 8-9).

Сторони вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи. Сторони в судове засідання не з`явилися.

25.07.2024 року позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити (ас 17).

Представник відповідача 25.07.2024 року подав Відзив на позовну заяву і витребувані судом матеріали адміністративної справи.

У Відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відповідно до інформації у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 здійснила порушення ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особа, що відповідальна за ведення військового обліку на ТзОВ «Цунамі», оскільки не подає інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також інформацію про громадян, які працюють на таких транспортних засобах. У зв`язку з технічною неможливістю виготовити нові бланки протоколів про адміністративне правопорушення, матеріали про адміністративне правопорушення були складені на наявних бланках. Інформація про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 немає жодного відношення до даної справи. Просить розгляд справи проводити у його відсутності і відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з обставин, що викладені у відзиві (ас 19-22).

Суд ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності сторін, які були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно копії Протоколу, що надана позивачем, остання порушила абз. 5 п. 34 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних», ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», правопорушення підпадає під ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (ас 5).

Згідно копії Постанови, що надана позивачем і представником відповідача, позивач допустила порушення правил військового обліку, встановлений Положенням про військово-транспортний обов`язок № 1921 і ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не надала інформацію (відомості) про наявність транспортних станом на 11.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення підпадає під ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вина особи підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 165/2. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, начальник ДВ ЛРТЦКСП постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 59 500, 00 гривень (ас 6, 26, 31-32).

Згідно копії протоколу № 165/2в ЛРТЦК від 10.07.2024 року, що надана представником відповідача, ОСОБА_1 , що є працівником ТзОВ «Цунамі» та відповідальною за ведення військового обліку на цьому підприємстві, неналежним чином виконувала обов`язок згідно з ч. 2 ст. 6 Закону про мобілізацію, чим порушила абз. 5 п. 34 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних», ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», правопорушення підпадає під ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (ас 27, 30).

Тобто копія протоколу № 165/2в ЛРТЦК від 10.07.2024 року, що надана представником відповідача містить інформацію, що не відображена в копії Протоколу, наданої позивачем, а саме: « ОСОБА_1 , що є працівником ТзОВ «Цунамі» та відповідальною за ведення військового обліку на цьому підприємстві, неналежним чином виконувала обов`язок згідно з ч. 2 ст. 6 Закону про мобілізацію».

Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Частиною першою статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В оскаржуваній Постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Так, частиною першою статті 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною третьою статті 210-1 КУпАП - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Таким чином, вказана норма є бланкетною, тому в постанові повинно бути зазначено норму нормативно-правового акта, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із оскаржуваної Постанови, ОСОБА_1 допустила порушення правил військового обліку, встановлений Положенням про військово-транспортний обов`язок № 1921 і ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не надала інформацію (відомості) про наявність транспортних (так в Постанові) станом на 11.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В Постанові не зазначено, який конкретний пункт Положення про військово-транспортний обов`язок і яку частину ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» порушила ОСОБА_1 .

Також в Постанові не зазначено, у зв`язку з чим і на підставі якого нормативно-правового акта ОСОБА_1 була зобов`язана надати інформацію (відомості) про наявність транспортних станом на 11.07.2024 року, наявність яких транспортних і якої юридичної та/або фізичної особи. В Постанові не зазначено, чи ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності як громадянка чи посадова особа органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань.

Також у Постанові зазначено, що вина особи підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 165/2.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Суд звертає увагу, що згідно копії Протоколу, наданої позивачем, остання порушила абз. 5 п. 34 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних», ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», правопорушення підпадає під ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Яким чином співвідносяться порушення позивачем абз. 5 п. 34 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних», ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з чим її дії підпадають під ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, згідно Протоколу, із порушенням нею ж правил військового обліку, встановлених Положенням про військово-транспортний обов`язок № 1921 і ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з чим її дії підпадають під ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, згідно Постанови, з наявних матеріалів справи встановити не вбачається можливим.

За таких обставин, ураховуючи копію Протоколу, що надана позивачем, зі змісту Постанови неможливо встановити ні об`єкт, ні об`єктивну сторону, ні суб`єкт, ні суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ураховую дві копії протоколу № 165/2в ЛРТЦК від 10.07.2024 року, надані сторонами, що за своїм змістом різняться, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача ( за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Аналогічні приписи містяться й у пункті 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2015 року за № 1496/27941, згідно з яким при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті і не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Хто, коли, яким чином, з яких підстав та за яких умов вніс додаткові записи до протоколу № 165/2в ЛРТЦК від 10.07.2024 року, копія якого надана представником відповідача, і чи з даними змінами (дописами) була ознайомлена позивач вчасно і належним чином, представник відповідача у своєму Відзиві на позовну заяву не зазначив.

Твердження представника відповідача про те, що технічно неможливо виготовити нові бланки протоколів про адміністративне правопорушення і матеріали про адміністративне правопорушення були складені на наявних бланках, суд критично оцінює і зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є основним процесуальним документом на підставі якого здійснюється розгляд справи по суті та який має бути складений при суворому дотримані вимог закону. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Крім того, матеріали адміністративної справи, що надані представником відповідача, не містять доказів, що саме на ОСОБА_1 , яка є працівником ТзОВ «Цунамі», покладений обов`язок ведення військового обліку на цьому підприємстві, зокрема наказ про прийняття на роботу, наказ з визначенням обсягу посадових обов`язків, наказ про покладення на юристконсульта ТзОВ «Цунамі» обов`язку вести військовий облік, посадова інструкція юристконсульта ТзОВ «Цунамі» тощо.

Вказана обставина унеможливлює встановити, чи дійсно ОСОБА_1 , як юристконсульт ТзОВ «Цунамі», є посадовою особою і зобов`язана вести військовий облік на цьому підприємстві і який обсяг цього обов`язку.

Окрім того, санкція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до оскаржуваної Постанови до позивача застосовано штраф у максимальному розмірі, і водночас не зазначено, чи ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності як громадянка чи як посадова особа, а якщо як посадова особа, то якими документами це підтверджується, а також, що саме на ОСОБА_1 покладений обов`язок надавати інформацію (відомості) про наявність транспортних (так написано в Постанові). Також в Постанові не обґрунтовано необхідність застосування максимального розміру штрафу.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, відповідачем до суду не надано.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимим доказами винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що оскільки вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, тому Постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Крім того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні адміністративного позову.

Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 250, 268-272, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення від 11 липня 2024 року №165/2в ЛРТЦК, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту рішення суду: 26.07.2024 року.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька