Справа № 200/2876/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року справа №200/2876/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року (головуючий суддя І інстанції - Куденков К.О., складене у повному обсязі 12 червня 2024 року) у справі № 200/2876/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій і стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо невиплати заборгованості з пенсійних виплат за період з 18.03.2017 по 31.01.2023, яка утворилась на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/16318/21;

- стягнути заборгованість з пенсійних виплат за період з 18.03.2017 по 31.01.2023 в розмірі 310 574,96 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року закрито провадження у справі № 200/2876/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій і стягнення заборгованості, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили між тими же сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати вищевказану ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначив, що предмети справи № 200/16318/21 та справи, що розглядається є різними, оскільки у справі 2021 року не розглядалось питання щодо сплати заборгованості по пенсії та сума заборгованості.

Сторони в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне

ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 періодів роботи з 27.11.1991 року по 24.12.1996 року у Державному підприємстві "Торецьквугілля", зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового (спеціального) та страхового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 27.11.1991 року по 24.12.1996 року у Державному підприємстві "Торецьквугілля", здійснити перерахунок і виплачувати пільгову пенсію за віком за Списком № 1 згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статтею 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з урахуванням даного пільгового та страхового стажу з 18.03.2017 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати ОСОБА_1 з 18.03.2017 року по день набрання законної сили, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року по справі № 200/16318/21 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 періодів роботи з 22.08.1992 року по 24.12.1996 року у Державному підприємстві "Торецьквугілля".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 18.03.2017 року зарахувавши до пільгового (спеціального) стажу період роботи з 22.08.1992 року по 24.12.1996 року, до страхового стажу період роботи з 27.11.1991 року по 29.11.1991 року у Державному підприємстві "Торецьквугілля", згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статтею 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року по справі № 200/16318/21 набрало законної сили з прийняттям ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року, якою апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повернуто заявникові.

Наразі, позивач звернувся з позовом в якому просить суд, зокрема, стягнути з управління заборгованість з пенсійних виплат за період з 18.03.2017 по 31.01.2023 в розмірі 310 574,96 грн.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, дійшов висновку, що вимоги у справі № 200/16318/21та даній справі є аналогічними, незгода з виконанням рішення суду у справі у підставою для звернення у відповідності ст. 383 КАС України та в рамках справи № 200/16318/21.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим такий висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статтей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі №440/1810/19.

Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами є порушення (на думку позивача) його права на отримання заборгованості з пенсійних виплат

Відтак, у межах справи № 200/16318/21 не розглядалось питання нарахування та виплати заборгованості з пенсії, яка виникла після перерахунку пенсії, не надавалась оцінка розміру такої заборгованості та порядку її виплати.

Відтак, заявлені позовні вимоги не стосуються порядку виконання судового рішення (по справі № 200/16318/21), не є тотожними, отже, в даному випадку наявні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо необхідності закриття провадження у справі не є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі діяв передчасно, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі № 200/2876/24 - скасувати, а справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 липня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.В.Сіваченко