Справа № 160/1138/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року справа №160/1138/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 160/1138/24 (головуючий І інстанції Бєломєстнов О.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконним рішення Військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2023 за № 3491 щодо відмови ОСОБА_1 на його рапорт від 29 листопада 2023 року (зареєстрований за № 5883 від 01.12.2023) щодо звільнення на підставі абз. 11. п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку з необхідністю утримання трьох дітей віком до 18 років;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення і видати наказ, яким звільнити військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на підставі абз. 11. п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку з необхідністю утримання трьох дітей віком до 18 років - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позову зазначив, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, призваний 24.02.2022 на військову службу під час загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію".

29.11.2023 звернувся до командування ВЧ НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту абз. 11 п.п "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Листом від 05.12.2023 № 3491 відповідач відмовив позивачу у звільненні за вказаним рапортом.

Такі дії є протиправними, оскільки позивач надав документальне підтвердження факту знаходження на його утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не взяв до уваги докази, що дитина ОСОБА_5 не отримує належне забезпечення від рідного батька та проживає однією сім`єю з позивачем, який взяв на себе обов`язок по утриманню дитини.

Суд першої інстанції не врахував, що факт утримання дитини ОСОБА_4 позивачем встановлений органом місцевого самоврядування, тому інше доказування (рішення суду про усиновлення, про позбавлення батьківський прав її батьків тощо) є надмірним формалізмом.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України призваний 24.02.2022 на військову службу під час загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 14.08.2020 між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено шлюб.

На час укладення шлюбу у дружини позивача була одна неповнолітня дитина: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_4 . Відповідно до зазначеного свідоцтва батько дитини ОСОБА_7 .

Згідно матеріалів справи, у позивача є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_5 від 31.07.2023 року видане повторно) від першого браку та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_6 від 16.12.2016).

Позивачем до матеріалів справи долучено довідку органу Державної виконавчої служби та додаткові документи, що підтверджують утримання з останнього аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також наявність заборгованості з їх сплати.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, проведного у зв`язку з підтвердженням фактичного місця проживання, сім`я з чотирьох осіб: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають за адресою АДРЕСА_1 (без реєстрації) та родина знаходиться на утриманні батька - ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки від 23.11.2023 № 01/01-23/187, виданої Службою у справах дитини Криворізької сільської ради Покровського району Донецької області ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на утриманні ОСОБА_1 .

Згідно листа Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському Районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.11.2023 № 22.23-42896 та доданого до листа розрахунку за ВП № 61199601 по виконанню виконавчого листа № 227/5459/15-ц, виданого 02.02.2016, рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 з квітня 2021 року по листопад 2023 року.

29.11.2023 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Листом від 02.01.2024 № 760/грзг/38 ВЧ НОМЕР_7 повідомила, що Командування Сил територіальної Збройних Сил України розглянуло звернення позивача щодо звільнення з військової служби та надала копію відповіді від 05.12.2023 № 3491 ВЧ НОМЕР_1 про відсутність підстав для звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

З копії вказаного листа від 05.12.2023 № 3491 вбачається, що надані позивачем документи не підтверджують факт перебування на утриманні у позивача трьох і більше неповнолітніх дітей, щоб могло бути підставою для його звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження виникнення у нього обов`язку з утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Оцінка суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про внесення зміни до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану" від 20.09.2022 № 2599-ІХ, внесено зміни підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до яких військовослужбовці, що проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий час, звільняються з військової служби на підставах:

під час воєнного стану: через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Відповідно до частини першої статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі частини першої статті 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Згідно з частиною першою статті 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, суд зазначає, що позивач, перебуваючи у шлюбі з громадянкою ОСОБА_9 , має право на участь у вихованні її дитини - ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо її утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останньої немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 14.12.2023 у справі № 160/11228/23, який, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при розгляді справи.

Як свідчать матеріали справи, підставою для відмови у задоволенні рапорту позивача зазначена відсутність у позивача обов`язку щодо утримання падчерки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 - дитини дружини позивача від першого браку. Такий обов`язок не може бути покладено на позивача як на вітчима, оскільки у дитини є мати.

Крім того, батьком неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_7 , проте докази про його смерть, позбавлення батьківських прав, визнання померлим тощо, позивачем не надані.

Надані позивачем довідки органів місцевого самоврядування не спростовують вищезазначених висновків та не посвідчують фактів, з якими ч. 1 ст. 268 СК України пов`язує виникнення у позивача обов`язку утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Такий обов`язок наразі наявний у її батька та матері, а перебування дитини на утриманні одночасно у батька та вітчима Сімейним кодексом України не передбачено.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в спірних правовідносинах позивач, звертаючись до відповідача з рапортом про звільнення, не надав належних доказів наявності правових підстав застосування до нього підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 160/1138/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 160/1138/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 29 липня 2024 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 29 липня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко