Справа № 460/210/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2024 року м. РівнеСправа №460/210/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу роботи періодів з 05.01.2004 по 31.03.2006, з 24.03.2010 по 03.12.2010, з 24.03.2011 по 20.09.2011, з 17.02.2012 по 05.06.2012, з 13.08.2012 по 03.04.2013, з 08.04.2013 по 02.10.2013 та призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, починаючи з 29.12.2022; зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу роботи позивача на підставі трудової книжки серії НОМЕР_1 та вкладиша у трудову книжку серії НОМЕР_2 періоди роботи в російській федерації з 05.01.2004 по 31.03.2006, з 24.03.2010 по 03.12.2010, з 24.03.2011 по 20.09.2011, з 17.02.2012 по 05.06.2012, з 13.08.2012 по 03.04.2013, з 08.04.2013 по 02.10.2013;

2) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 25.10.2023 №56 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, починаючи з 29.12.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 категорія). 29.12.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте органом Пенсійного фонду відмовлено в призначенні пенсії. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/6309/23 зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.12.1989 по 04.01.1999, з 05.01.1999 по 24.03.2001, з 05.06.2001 по 27.12.2003. 25.10.2023 ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення №56, яким відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідної кількості страхового стажу (23 роки), при цьому не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи в російській федерації з 05.01.2004 по 31.03.2006, з 24.03.2010 по 03.12.2010, з 24.03.2011 по 20.09.2011, з 17.02.2012 по 05.06.2012, з 13.08.2012 по 03.04.2013, з 08.04.2013 по 02.10.2013. Позивач вважає, що вказані періоди підлягають включенню до страхового стажу на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та вкладиша у трудову книжку серії НОМЕР_2 . Надання інших відомостей щодо роботи позивача в російській федерації є неможливим з огляду на те, що 24.02.2022 у відповідь на акт збройної агресії російської федерації проти України, Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з росією без розриву консульських відносин. За наведених обставин, вважає, що відповідач протиправно відмовив в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 09.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що 29.12.2022 позивач звертався із заявою та документами до територіального органу ПФУ про призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, за принципом екстериторіальності вказана заяви з доданими до неї документами передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області за наслідками розгляду такої заяви прийнято рішення від 04.01.2023 № 56 про відмову в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 у справі №460/6309/23, яке набрало законної сили 17.10.2023, скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 04.01.2023 № 56 та зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.12.1989 по 04.01.1999, з 05.01.1999 по 24.03.2001, з 05.06.2001 по 27.12.2003. Зауважив, що зобов`язання щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на органи Пенсійного фонду судом не покладено. На виконання вказаного судового рішення ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянуто заяву позивача від 29.12.2022 та прийнято спірне рішення від 25.10.2023 № 56. Вказав, що відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Необхідний страховий стаж, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 вказаного Закону становить 23 роки (29-6). Відповідно до наданих позивачем до заяви документів про стаж, загальний страховий стаж складає 20 років 2 місяці 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Згідно з рішенням суду у справі №460/6309/23 до страхового стажу позивача зараховано періоди роботи з 07.12.1989 по 04.01.1999, з 05.01.1999 по 24.03.2001, з 05.06.2001 по 27.12.2003. Не зараховано до страхового стажу період роботи в російській федерації 05.01.2004-31.03.2006, 24.03.2010-03.12.2010, 24.03.2011-20.09.2011, 17.02.2012-05.06.2012, 13.08.2012-03.04.2013, 08.04.2013-02.10.2013, оскільки з 29.11.2022 Україна, а з 01.01.2023 російська федерація припинили участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Відтак, пенсії громадянам, які працювали на території російської федерації призначаються на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991. Оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж 23 роки, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відсутнє. Вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Бабка Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 22.09.1993 Рівненською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Згідно з довідкою від 22.11.2021 №658, виданою Вараською міською радою Рівненської області с. Стара Рафалівка ОСОБА_1 з 01.01.1986 по 12.05.1993 був зареєстрований та проживав у с. Бабка.

Відповідно до витягу з реєстру Вараської територіальної громади від 26.01.2023, позивач проживає в с. Бабка з 11.01.2014 по теперішній час.

Згідно з довідкою від 22.03.2022 №71, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах з 22.05.1986 по 17.05.1988.

29.12.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За змістом абз. 1 п. 4.1, абз. 14 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 04.01.2023 №56 відмовлено у призначенні позивачу пенсії.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 у справі №460/6309/23, яке набрало законної сили 17.10.2023, скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 04.01.2023 № 56 та зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.12.1989 по 04.01.1999, з 05.01.1999 по 24.03.2001, з 05.06.2001 по 27.12.2003.

На виконання вказаного судового рішення ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення від 25.10.2023 №56, яким відмовлено у призначенні позивачу пенсії з підстав відсутності необхідної кількості років страхового стажу (23 роки). Зараховано до страхового стажу позивача період роботи згідно з рішенням суду у справі №460/6309/23 з 07.12.1989 по 04.01.1999, з 05.01.1999 по 24.03.2001, з 05.06.2001 по 27.12.2003. Не зараховано до страхового стажу період роботи в російській федерації 05.01.2004-31.03.2006, 24.03.2010-03.12.2010, 24.03.2011-20.09.2011, 17.02.2012-05.06.2012, 13.08.2012-03.04.2013, 08.04.2013-02.10.2013, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Страховий стаж позивача становить 20 років 2 місяці 14 днів.

Вважаючи таке рішення протиправним, а також протиправними дії органу Пенсійного фонду щодо незарахування до страхового стажу період роботи в російській федерації, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).

Відповідно до абз. 4 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки, та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

В примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року (ч. 2 ст. 55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки (з 26.04.1986 по 01.01.1993) проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років. Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не може перевищувати 6 років.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 у справі №460/6309/23, яке набрало законної сили 17.10.2023, встановлено:

…період проживання позивача з 26.04.1986 по 12.05.1993 та з 11.01.2014 в зоні гарантованого добровільного відселення (с. Бабка Володимирецького району) дає йому право на зменшення пенсійного віку на 6 років.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини щодо наявності у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ встановленні судовим рішенням у справі №460/6309/23 та відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню при розгляді цієї судової справи (№460/210/24).

Крім того, у спірному рішенні відповідач зазначив, що підтверджений період проживання заявника на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 7 років 0 місяців 17 днів, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Тобто відповідач у спірному рішенні не заперечує право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років з підстав наявності у нього достатньої кількості років проживання на території зони гарантованого добровільного відселення.

Частиною третьою статті 55 №796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

При цьому, частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ обумовлено, що особам, з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Враховуючи вимоги Законів №796-XII та №1058-ІV, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років позивач набуває в 54 роки та за наявності страхового стажу (на момент досягнення 54-го віку) 23 роки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (29.12.2022) він досяг віку 54 роки 9 місяців 23 дні.

Перевіряючи наявність у позивача необхідної кількості страхового стажу для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, суд встановив та врахував таке.

За змістом оспорюваного рішення страховий стаж позивача складає 20 років 2 місяці 14 днів.

Відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи в російській федерації 05.01.2004-31.03.2006, 24.03.2010-03.12.2010, 24.03.2011-20.09.2011, 17.02.2012-05.06.2012, 13.08.2012-03.04.2013, 08.04.2013-02.10.2013, оскільки з 29.11.2022 Україна, а з 01.01.2023 російська федерація припинили участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Суд встановив, що спірні правовідносини в цій частині позовних вимог (щодо незарахування до страхового стажу позивача вищевказаних періодів роботи в російській федерації) були предметом судового розгляду в межах судової справи №460/6309/23.

Так, суд в рішенні від 08.05.2023 у справі №460/6309/23, яке набрало законної 17.10.2023, зазначив.

«…з 05.01.2004 по 31.03.2006, з 24.03.2010 по 03.12.2010, з 24.03.2011 по 20.09.2011, з 17.02.2012 по 05.06.2012, з 13.08.2012 по 03.04.2013, з 08.04.2013 по 02.10.2013 ОСОБА_1 працював на території російської федерації. Вказані періоди роботи сукупно становлять 4 роки 10 місяців 2 дні.

Правова позиція з даного питання висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 29.03.2023 у справі №360/4129/20, де колегія суддів дійшла наступних висновків.

У вказаній справі підставою для незарахування спірного періоду роботи позивача на зазначених посадах до стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії, слугував висновок пенсійного органу, з яким погодилися суди попередніх інстанцій, про непідтвердження сплати страхових внесків до Пенсійного Фонду російської федерації за цей період роботи.

Колегія суддів врахувала, що обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Згідно із статтею 2 федерального закону російської федерації №173-ФЗ від 17.12.2001 Про трудові пенсії в російській федерації, який застосовувався до 01 січня 2015 року, страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 наведеного вище федерального закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

Згідно із частиною другою статті 14 федерального закону №173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до федерального закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у федеральному законі російської федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ Про страхові пенсії (статті 3, 11, 14).

В контексті обставин справи №360/4129/20, суди попередніх інстанцій констатували, що страховий стаж за період роботи позивача з 01.02.2005 по 28.02.2006, з 01.03.2006 по 26.07.2017, з 01.08.2017 по 31.01.2019 (російська федерація, тюменська область) на посаді помічника бурильника та бурильника капітального ремонту свердловин відповідно до законодавства російської федерації має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації. Водночас, обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за цей період.

Проте, як правильно встановлено судами обох інстанцій, позивач не підтвердив страховий стаж за спірний період відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку та не надав доказів сплати страхових внесків за цей період до пенсійного фонду російської федерації.

Колегія суддів зазначила, що зарахування стажу на пільгових умовах необхідного для призначення відповідної пенсії можливе лише за сукупності законодавчо визначених підстав, що визначають право на пільгову пенсію.

Суд не бачить підстав не погодитися з цим правовим висновком і застосувати його при вирішення цієї справи.

За наведеного, оскільки разом із заявою про призначення пенсії за віком та до позовної заяви позивач не надав доказів сплати страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за періоди з 05.01.2004 по 31.03.2006, з 24.03.2010 по 03.12.2010, з 24.03.2011 по 20.09.2011, з 17.02.2012 по 05.06.2012, з 13.08.2012 по 03.04.2013, з 08.04.2013 по 02.10.2013, суд звертає увагу позивача, що відповідачем правомірно не зараховано зазначені періоди до його страхового стажу».

Таким чином, питання правомірності незарахування до страхового стажу позивача вказаних періодів його роботи на території російської федерації було предметом судового розгляду у справі №460/6309/23, якому надано правову оцінку та прийнято (процитоване вище) рішення про правомірність дій органу Пенсійного фонду щодо їх незарахування, яке набрало законної сили.

Відтак, обставини щодо правомірності незарахування органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача періодів його роботи на території російської федерації з 05.01.2004 по 31.03.2006, з 24.03.2010 по 03.12.2010, з 24.03.2011 по 20.09.2011, з 17.02.2012 по 05.06.2012, з 13.08.2012 по 03.04.2013, з 08.04.2013 по 02.10.2013, встановленні судовим рішенням у справі №460/6309/23 та відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню при розгляді цієї судової справи (№460/210/24).

Суд звертає увагу на те, що спірне рішення від 25.10.2023 №56 прийняте відповідачем на виконання судового рішення у справі №460/6309/23, за наслідками повторно розгляду його заяви про призначення пенсії від 29.12.2022, до якої позивачем не долучено доказів сплати страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за вказані періоди. Не долучені такі докази і до позовної заяви у цій судовій справі.

За наведеного, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на території російської федерації з 05.01.2004 по 31.03.2006, з 24.03.2010 по 03.12.2010, з 24.03.2011 по 20.09.2011, з 17.02.2012 по 05.06.2012, з 13.08.2012 по 03.04.2013, з 08.04.2013 по 02.10.2013.

Оскільки на момент звернення до органу Пенсійного фонду (29.12.2022) у позивача відсутній необхідний страховий стаж 23 роки, то він не набув права на призначення пенсії за віком у віці 54 роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закон №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закон №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років.

Враховуючи вимоги Законів №796-XII, №1058-ІV та наявності у позивача страхового стажу 20 років 2 місяці 14 днів, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років за документами, наданими до заяви про її призначення від 29.12.2022, позивач набуває в 59 років та за наявності страхового стажу.

Таким чином, відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії з підстави відсутності необхідного страхового стажу правомірно.

В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд зазначає, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи результати судового розгляду справи, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 29 липня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко