Справа № 140/4977/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4977/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньтабак до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Волиньтабак (далі позивач, ТзОВ Волиньтабак) звернулося з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач, Північне міжрегіональне регіональне управління) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.01.2024 № в частині застосування штрафних санкцій в сумі 846036,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено

фактичну перевірку: магазину , складу на якій здійснює свою господарську діяльність ТзОВ Волиньтабак, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул В.Антоновича,33, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 14.12.2023 №3998/04-36-09-03/21736854.

У висновках зазначеного акту перевірки контролюючий орган вказав на порушення товариством пунктів 1, 2 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР (надалі Закон №265/95-ВР), а саме проведення розрахункових операцій без застосування РРО на повну суму виручки без надання розрахункових документів на загальну суму 901810,95 грн.

На підставі вказаного акту фактичної перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 19.01.2024 № , яким до товариства застосовано штраф в сумі 929698,07 грн.

Позивачем 13.02.2024 було подано скаргу на вищезазначене податкове повідомлення-рішення до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої отримано рішення від 10.04.2024 № 10275/6/99-00-06-03-02-06, яким податкове повідомлення-рішення від 19.01.2024 № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

ТзОВ Волиньтабак не погоджується з податковим повідомленням-рішенням та вважає, що воно винесено без врахування фактичних обставин справи та наявних у позивача документів, які підтверджують проведення розрахункових операцій із дотриманням вимог чинного законодавства.

Зокрема вказує на те, що вилучення готівки з місця здійснення готівкових розрахунків із застосуванням ПРРО для здавання її до банку було оформлено товариством відповідними чеками ПРРО із виконанням операції «службова видача», відповідно до п.29 розділу ІІ «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління НБУ №148 від 29.12.2017 (далі Положення №148).

З посиланням на норми чинного законодавства наголошує, що ними при здійсненні розрахункових операцій у період охоплений актом перевірки не було допущено порушень пунктів 1,2 статті 3 Закону №265/95-ВР на суму 846036,70 грн, що в свою чергу виключає застосування до них штрафу. З цих підстав вважає, що податкове повідомлення-рішення в цій частині винесене всупереч вимогам законодавства, просить визнати його протиправним та скасувати.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Позивачем 04.06.2024 подано заяву про збільшення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування ППР від 19.01.2024 № про застосування штрафних санкцій на суму 850375,82 грн.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив та зазначив, що посадовими особами ДПС проведено фактичну перевірку господарської одиниці позивача, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 14.12.2023 №3998/04-36-09-03/21736854.

У висновках зазначеного акту перевірки контролюючий орган вказав на порушення товариством пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме проведення розрахункових операцій без застосування РРО на повну суму виручки без надання розрахункових документів.

На підставі вказаного акту фактичної перевірки відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 19.01.2024 № .

Вказує на те, що під час проведення перевірки позивачем не було надано первинних документів, а саме касових ордерів, які підтверджували подальшу видачу готівки з каси для проведення здавання коштів банку.

Вказує на правильність висновків акту перевірки та законності застосування до позивача штрафних санкцій за порушення ним вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. З врахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив представник позивача ще раз підтримав доводи позову та просив позовні вимоги задовольнити.

Крім того, учасники справи не зверталися із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні та про залучення як другого відповідача, оформленими відповідно до вимог статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Суд звертає увагу, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Відтак, заявлені у відзиві на позовну заяву клопотання про розгляд справи за участю представника відповідача та про залучення до участі у справі як другого відповідача не підлягало судом вирішенню по суті.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку магазину - складу на якій здійснює свою господарську діяльність ТзОВ Волиньтабак, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. В.Антоновича, 33, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 14.12.2023 №3998/04-36-09-03/21736854 (а.с.7-8, 52-53)

У висновках зазначеного акту перевірки контролюючий орган вказав на порушення товариством пунктів 1, 2 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР (надалі Закон №265/95-ВР), а саме проведення розрахункових операцій без застосування РРО на повну суму виручки без надання розрахункових документів на загальну суму 901810,95 грн:

- за 30.08.2023 на суму 846036,70 грн;

- за 08.09.2023 на суму 8678,25 грн;

- за 11.09.2023 на суму 36258,50 грн;

- за 12.09.2023 на суму 10831,30 грн.

На підставі акта перевірки Північне міжрегіональне управління 19.01.2024 прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування до позивача на підставі статті 17 Закону №265/95-ВР штрафних (фінансових) санкцій у сумі 929698,07 грн (а.с.9,57 зворот-58).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Рішенням ДПС України від 10.04.2024 № 10275/6/99-00-06-03-02-06 податкове повідомлення-рішення від 19.01.2024 № залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.11-14,16-18).

ТзОВ Волиньтабак не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням в частині застосування до нього штрафних санкцій на суму 850375,82 грн (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) оскаржило його в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Так, пунктами 80.1, 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, передумовою проведення фактичної перевірки, з підстав, передбачених підпунктами 80.2.2, пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявність та отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Як передбачено пунктом 80.5 статті 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну;

Як встановлено пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону №265/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

Пунктом 1 Розділу I Положення №148 визначено, що воно розроблено відповідно до Закону України "Про Національний банк України" і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами.

Згідно з п.11 Розділу II Положення №148 готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО без ведення касової книги, є забезпечення зберігання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в електронній формі протягом строку, визначеного пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України і занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками/електронними фіскальними звітними чеками до відповідних книг обліку (КОРО - у разі її використання на період виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії). Установа/підприємство визначає місце та спосіб зберігання відокремленими підрозділами щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) у електронній формі.

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням програмних РРО без ведення касової книги, є забезпечення щоденного створення засобами програмних РРО у паперовій та/або електронній формі фіскальних звітних чеків та подання їх до фіскального сервера засобами телекомунікацій, а також направлення створених програмними РРО електронних розрахункових документів та повідомлень для їх реєстрації і довгострокового зберігання до фіскального сервера.

Відповідно до пункту 23 розділу III даного Положення касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних інструментів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки.

Як вбачається із пунктів 25-26 розділу III Положення №148 приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання.

Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки.

Згідно з п.29 розділу III Положення приймання одержаної з банку готівки в касу та видача готівки з каси для здавання її до банку оформляються відповідними касовими ордерами (прибутковим або видатковим) з відображенням такої касової операції в касовій книзі.

Вилучення готівки з місця здійснення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або РК для здавання її до банку оформляється відповідними чеками РРО із виконанням операції "службова видача".

Документом, що свідчить про здавання виручки до банку та є підтвердженням оприбуткування готівки в касі суб`єктів господарювання, є: 1) квитанція до прибуткового документа банку на внесення готівки, підписана відповідальними особами банку та засвідчена відбитком печатки банку (за потреби); 2) квитанція/чек банкомата чи програмно-технічного комплексу самообслуговування; 3) супровідний касовий ордер до сумки з цінностями; 4) чек платіжного термінала в разі проведення інкасації коштів у режимі реального часу з використанням платіжних терміналів.

Пунктом 33 розділу III Положення №148 визначено, що прибуткові та видаткові касові ордери до передавання в касу реєструються бухгалтером у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів (додаток 4), який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями. Видаткові касові ордери, оформлені на підставі видаткових відомостей, реєструються в такому журналі після здійснення виплат, зазначених у видатковій відомості.

Бухгалтер (відповідальна особа установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) має право здійснювати реєстрацію касових ордерів і видаткових відомостей за допомогою комп`ютерних засобів, які забезпечують формування і роздрукування відповідних касових документів. У документі "Вкладний аркуш журналу реєстрації прибуткових і видаткових касових ордерів", який формується і роздруковується за відповідний день, забезпечується формування даних для обліку руху коштів.

Відповідно до п.40 Розділу IV Положення касир здійснює записи в касовій книзі за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день не здійснюються.

Касир щоденно в кінці робочого дня підсумовує операції за день, виводить залишок готівки в касі на початок наступного дня і передає до бухгалтерії як звіт касира другі примірники, що є відривною частиною аркуша касової книги (копію записів у касовій книзі за день), з прибутковими і видатковими касовими ордерами під підпис у касовій книзі. Готівка, видана за видатковими відомостями на виплати, пов`язані з оплатою праці, відображається в касовій книзі після закінчення строків цих виплат згідно з пунктом 18 розділу II цього Положення, а закриття вищезазначених документів та виписка відповідних видаткових касових ордерів здійснюються в порядку, визначеному в пункті 31 розділу III цього Положення.

Підприємства, що мають відокремлені підрозділи, які проводять касові операції і режим роботи яких не збігається з розпорядком функціонування бухгалтерії підприємства - юридичної особи (у тому числі у вихідні та святкові дні), внутрішнім документом визначають порядок взаємодії відокремлених підрозділів із бухгалтерією підприємства - юридичної особи відповідно до вимог законодавства України.

Аналізуючи норми чинного законодавства та обставини встановлені під час проведення перевірки суд зазначає наступне.

У ході проведеної відповідачем перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме: проведення розрахункових операцій 30.08.2023 без застосування РРО на повну суму виручки без надання розрахункових документів на загальну на суму 846036,70 грн.

Зокрема, вказана сума вирахувана як різниця між сумою виторгу ПРРО 1599502,10 грн та торгівельною виручкою згідно банківської виписки за цю дату в сумі 2445538,80 грн.

Однак, суд вважає, що такий висновок контролюючого органу не відповідає фактичним обставинам справи та наявним в справі доказам.

Як вже зазначалося судом, Положенням №148 визначено порядок обліку та вилучення готівкових коштів з місця відповідних розрахунків та здачу їх у банк.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач зареєстрований у м. Луцьку, а перевірка проводилась у структурній одиниці, яка розташована в іншій області.

Із наявних в справі документів вбачається, що операції з видачі готівки із магазину ТзОВ «Волиньтабак», відображені в первинних касових документах, зокрема Z-звіту ПРРО за 30.08.2023 на суму 1599502,10 грн із виконанням операції «Службова видача», які того ж дня було здано в касу банку, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового документа від 30.08.2023 №0EVT61836 та засвідчено печаткою банку (а.с.19-20).

Вказана операція також відображена позивачем у касовій книзі за 01.08.2023 по 31.08.2023 (а.с.114,114 зворот).

Як вбачається із наявних у справі доказів, операції з видачі готівки з магазину позивача відображені в первинних касових документах, зокрема Z-звіту ПРРО за 29.08.2023 на суму 2445538,80 грн із виконанням операції «Службова видача», які було переміщено в касу Регіонального гуртового складу ТзОВ «Волиньтабак», з оформленням прибуткового касового ордеру № 21 від 29.08.2023, що підтверджує факт прийняття готівки в касу та подальшу видачу готівки з каси з оформленням касового ордеру № 23 від 30.08.2023 для здачі готівки в банк (а.с.22-23).

Дана сума готівки була здана в банк 30.08.2023, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового документа від 30.08.2023 №0EVT61271 та засвідчено печаткою банку (а.с.24).

Вказана операція також відображена позивачем у касовій книзі за 01.08.2023 по 31.08.2023 (а.с.111 зворот,112).

Суд зазначає, що виходячи із Z-звіту ПРРО за 29.08.2023 сума виручки магазину на якому відповідач проводив перевірку за 29.08.2023 становить 2445538,80 грн, а за 30.08.2023 - 1599502,10 грн.

При цьому, враховуючи наявні в справі докази внесення готівки в касу, її оприбуткування та подальша здача готівкових коштів позивачем в банк за 29.08.2023 та 30.08.2023, на думку суду, здійснена ним із дотриманням вимог Положення № 148.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що позивачем не було надано долучені до позову документи, на яких ґрунтуються його вимоги під час проведення перевірки, виходячи з наступного.

Так дійсно нормами чинного законодавства передбачено, що суб`єкт господарювання може здійснювати реалізацію товару за умови належного його обліку.

Крім того, нормами ст.44 ПК України визначено порядок подання документів на підтвердження господарських операцій, та наслідки їх неподання.

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності сторін є одним із найбільш вагомих принципів в адміністративному судочинстві. Зазначений принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Водночас, слід ураховувати, що норми податкового законодавства не обмежують період подання платником податків необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки положення пункту 44.6 статті 44 ПК України визначають статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучити до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого балансу.

Отже враховуючи зазначене, позивач не позбавлений можливості подати будь-які належні та допустимі докази безпосередньо до суду.

При цьому ВС у постанові від 10.05.2023 у справі № 640/966/20 вказав, що при поданні первинних документів, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку вони повинні бути досліджені в судовому засіданні та їм повинна бути надана правова оцінка.

Разом з тим суд зауважує, що надані позивачем документи були наявні під час перевірки та могли бути отримані посадовими особами, що проводили перевірку, позаяк норми Закону №265/95-ВР та Положення №148 встановлюють відповідні вимоги щодо здійснення розрахункових операцій через РРО та обігу готівки та їх належного відображення.

Як вбачається із долучених до справи документів, яким суд надав правову оцінку вище, факту проведення позивачем розрахункових операцій без застосування РРО на суму 846036,70 гривень за 30.08.2023 встановлено не було.

При цьому контролюючим органом будь-яких запитів до підприємства про надання таких документів не надавалось, та акт про відмову в наданні документів не складався.

У даній справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах операції по обліку готівки; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами; відповідачем не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про проведення ним операцій без застосування РРО.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність та обґрунтованість вказаних вище висновків про порушення позивачем пунктів 1, 2 ст.3 Закону № 265/95-ВР, викладених в акті фактичної перевірки та прийнятого на їх підставі ППР від 19.01.2024 № в частині накладення штрафної (фінансової) санкції на суму 846036,70 грн, а тому з наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позов в цій частині підлягає до задоволення.

Що стосується застосування штрафної санкції згідно оскаржуваного ППР в сумі 4339,12 грн, то суд звертає увагу на таке.

У даному випадку виходячи із розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (а.с.10 зворот) відповідач визначив суму штрафних санкцій у розмірах, визначених п.1 ч.1 ст.17 даного Закону.

Зокрема, загальна сума штрафних санкцій згідно оскаржуваного ППР застосованого до позивача становить 929698,07 грн (846036,70 грн.*100% (порушення за 30.08.2023 та за 08.09.2023 на суму 8678,25 грн, за 11.09.2023 на суму 36258,50 грн, за 12.09.2023 на суму 10831,30 грн в загальній сумі 55744,25 грн * 150 %= 83661,37 грн).

Позивачем не оспорюються допущені ним порушення вимог чинного законодавства, вказані в акті перевірки за 14.12.2023 вчинені ним 09.09.2023, 11.09.2023 та 12.09.2023 та правомірність застосування відповідачем до нього штрафних санкцій.

Разом з тим, та враховуючи ту обставину, що судом визнано протиправним та скасовано ППР в частині застосування до позивача штрафної санкції на суму 846036,70 грн, (факт порушення вимог чинного законодавства), тому з врахуванням приписів п.1 ч.1 ст.17 Закону № 265/95, штрафні санкції мають бути нараховані за 08.09.2023 в розмірі 100% (8678,25 грн*100% (є першим порушенням), а не 150 % (8678,25*150%=13017,38 грн), як це зроблено відповідачем.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 19.01.2024 № є протиправним та підлягає скасуванню також в частині суми штрафу, що перевищує 8678,25 грн, тобто у сумі 4339,12 грн.

Щодо решти суми штрафу права позивача не можна вважати порушеними.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач сплатив судовий збір у сумі 12755,64 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 16.05.2024 №76449 та №76615 від 04.06.2024 (а.с.31,38).

З огляду на задоволення позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 12755,64 грн.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 19.01.2024 № в частині застосування штрафних санкцій в сумі 850375,82 грн (вісімсот п`ятдесят тисяч триста сімдесят п`ять гривень 82 копійки).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньтабак за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судовий збір в сумі 12755,64 грн (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять гривень 64 копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Волиньтабак (43023, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Карбишева, 1, ).

Відповідач: Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30, ).

Суддя Р.С. Денисюк