Справа № 120/3550/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

25 липня 2024 р. Справа № 120/3550/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 26.03.2024 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

10.04.2024 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

12.04.2024 року представник Державної казначейської служби України подала клопотання про залишення позову без розгляду в частині позовної вимоги про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у вигляд недоотриманої державної (основної) пенсії за період з 20.02.2019 року по 30.06.2021 року включно у розмірі 291 584,16 грн., заподіяної прийняттям неконституційного правового акта, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів: відповідного рахунку Державного бюджету України.

Розглянувши клопотання про залишення без розгляду, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися", що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладеної у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 21.02.2020 року у справі №340/1019/19.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 10.10.2023 року О/р №88 Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляд недоотриманої державної (основної) пенсії за період з 20.02.2019 року по 30.06.2021 року включно у розмірі 291 584,16 грн., заподіяної прийняттям неконституційного правового акта, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів: відповідного рахунку Державного бюджету України;

- зобов?язати Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 у відповідності до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильсько катастрофи» у розмірі не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком, починаючи з 02.10.2023 року з урахуванням вже проведених виплат.

Судом з`язовано, що Рішенням Конституційного Суду України №1-р(ІІ)2021 від 07.04.2021 у справі № 3-333/2018(4498/18), на яке посилається позивач, визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Частина третя статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 4 вказаного рішення визначено, що громадяни України, на яких поширюється дія статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII, мають право на відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії частини третьої статті 54 цього закону в редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII.

Таким чином, з 08.07.2021 (тобто через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №1-р(ІІ)2021 від 07.04.2021) виникли підстави для звернення до суду щодо стягнення шкоди, завданої неконституційним актом, тому саме з цієї дати розпочинає перебіг шестимісячного строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 02.10.2023 року звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про перерахунок пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зазначена заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.10.2023 0/р №88 відмовлено ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії.

З цього приводу суд зауважує, що звернення до відповідача із заявою від 02.10.2023 року та отримання відповіді на неї не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав у відповідній частині вимог, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, право на яке позивач реалізував лише у березні 2024 року.

Водночас, варто наголосити, що при наявності об`єктивної неможливості вчасного звернення до суду із відповідним позовом, саме на позивача покладається процесуальний обов`язок навести переконливі доводи щодо існування певних обставин, які слугували перешкодою для вчасного звернення до суду із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

В постанові від 21.09.2023 року у справі №340/341/23 Верховним Судом зазначено, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Однак, із цим позовом позивач звернувся до суду лише 21.03.2024 року, тобто з істотним пропуском строку передбаченого статтею 122 КАС України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем не наведено жодних аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку.

Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 6 статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Однак, в порушення зазначених вище положень, до матеріалів позовної заяви не додано клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З огляду на викладене вважаю, що дану позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у вигляд недоотриманої державної (основної) пенсії за період з 20.02.2019 року по 30.06.2021 року включно у розмірі 291 584,16 грн., заподіяної прийняттям неконституційного правового акта, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів: відповідного рахунку Державного бюджету України необхідно залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 13 ст. 171, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у вигляд недоотриманої державної (основної) пенсії за період з 20.02.2019 року по 30.06.2021 року включно у розмірі 291 584,16 грн., заподіяної прийняттям неконституційного правового акта, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів: відповідного рахунку Державного бюджету України, - залишити без руху.

Надати позивачу 5-денний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, із наданням відповідних доказів поважності причин пропуску такого строку.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Дончик Віталій Володимирович