Справа № 460/6564/24
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2024 року м. Рівне №460/6564/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 (далі третя особа), в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" ОСОБА_1 під час виконання Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року по справі №460/11347/23, за період з 01 лютого 2008 року по квітень 2024 року включно; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за період з 01 лютого 2008 року по квітень 2024 року включно, на суму виплачених доходів 86331,67грн; 3) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 відповідно Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року, здійснити 01 лютого 2008 року по квітень 2024 року включно, компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач проходив військову службу у відповідача. Наказом командира, позивача звільнено з військової служби та виключено із списків особового складу та з усіх видів забезпечення. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2024 року у справі № 460/11347/23, позов позивача про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволений частково. На виконання вказаного рішення суду відповідачем 03.05.2024 виплачено повністю індексацію грошового забезпечення в сумі 86331,67грн. 12.06.2024 позивач подав заяву в якій просив нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів та компенсацію сум ПДФО. Проте, відповідач листом від 17.06.2024 фактично відмовив у здійсненні компенсації втрати частини доходів та ПДФО. Такі дії відповідача позивач уважає протиправними та просить позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову. Свої заперечення аргументує тим, що він є неналежним відповідачем у справі, позаяк знаходиться на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 . Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа надала пояснення в яких зазначила, що підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, однак рішення суду було виконане своєчасно та у найкоротші строки, тому відсутні підстави для компенсації позивачу втрати частини доходів та ПДФО.

Ухвалою від 21.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши позовну заяву, відзив на неї, з`ясувавши обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , проходила військову службу з 05.04.1999 по 08.01.2020 у Військовій частині НОМЕР_3 , а з 08.01.2020 по 09.12.2022 у Військовій частині НОМЕР_4 , є учасником бойових дій, а також особою з інвалідністю І групи внаслідок війни.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 від 09.12.2022 № 327, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку, відповідно до п. б п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України № 2232, і з 09.12.2022 виключено зі списків особового складу військової частини, знято зі всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В свою чергу, Військова частина НОМЕР_3 та Військова частина НОМЕР_4 до 01.01.2020 перебували на фінансову забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 .

З 01.01.2020 року Військову частину НОМЕР_1 (оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") було виключено з мережі розпорядників бюджетних коштів Міністерства оборони України та зараховано на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 .

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі № 460/11347/23, позов позивача задоволений частково, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з лютого 2008 по 30 листопада 2015 року, з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, починаючи з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням січня 2008 року, як базового місяця, а з 01 березня 2018 року по грудень 2019 року із застосуванням березня 2018 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, з урахуванням раніше проведених виплат та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15 січня 2004 року.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем 03.05.2024 на картковий рахунок позивача виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 86331,67грн.

12.06.2024 позивач подав заяву в якій просив нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів та компенсацію сум ПДФО.

Відповідач листом від 17.06.2024 № 501/25/2263 вказав на відсутність правових підстав для здійснення компенсації втрати частини доходів та ПДФО.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо належного відповідача у справі.

Відповідно до наказу Командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 821 від 28.12.2019, Військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 з 01.01.2020. Отже, Військова частина НОМЕР_2 , починаючи з 01.01.2020 проводила із позивачем всі фінансові розрахунки як під час проходження військової служби, так і при звільненні з неї, але за умови наявності відповідного наказу Військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, як наведено вище по тексту рішення, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі № 460/11347/23, зобов`язано саме Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15 січня 2004 року.

Таке рішення виконане відповідачем та третьою особою 03.05.2024.

З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що саме Військова частина НОМЕР_2 має відповідати за даним позовом, є безпідставними та необґрунтованими, позаяк остання здійснює фінансування на підставі відповідного наказу, зокрема відповідача у справі. За відсутності ж відповідного наказу, Військова частина НОМЕР_2 не матиме правових підстав для здійснення фінансування, зокрема і виплати грошового забезпечення військовослужбовцям інших військових частин, які знаходяться на її фінансовому забезпеченні. З огляду на викладене, доводи відповідача, викладені у відзиві щодо неналежного відповідача, є неприйнятними.

По суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159.

Згідно з положеннями ст. ст. 1- 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ, Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову № 159, якою затвердив «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» (далі Порядок №159).

В силу приписів п. 1 Порядку № 159, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (п. 2 Порядку №159).

Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у п. 3 Порядку № 159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. ст. 1 - 3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.

Зі змісту ст. 1 Закону № 2050-ІІІ слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

У п. 4 Порядку № 159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 13.09.2021 у справі №639/3140/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19 та від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.

З матеріалів справи слідує, що фактична виплата частини індексації грошового забезпечення позивача в належному розмірі за період з лютого 2008 по 30 листопада 2015 року; з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року; з 01 березня 2018 року по грудень 2019 року, відбулась лише 03.05.2024. При цьому, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її отримання.

Таким чином, суд уважає, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати виплаченої індексації грошового забезпечення за період з лютого 2008 по 30 листопада 2015 року; з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року; з 01 березня 2018 року по грудень 2019 року.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача щодо визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів є обґрунтованими, тому належать до задоволення.

Щодо здійснення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Визначення умов та механізму щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація), встановлений Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 (далі Порядок № 44).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Відповідно до пунктів 3, 5 Порядку № 44, виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (п. 3 Порядку)

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (п. 5 Порядку).

Отже, відповідач мав здійснити позивачу грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних за період з лютого 2008 по 30 листопада 2015 року; з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року; з 01 березня 2018 року по грудень 2019 року, позаяк у наведеному періоді у останнього був статус військовослужбовця та ним виконувались обов`язки під час проходження служби.

При цьому, як встановлено судом та наведено вище по тексту, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі № 460/11347/23, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з лютого 2008 по 30 листопада 2015 року, з урахуванням виплачених сум; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, починаючи з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням січня 2008 року, як базового місяця, а з 01 березня 2018 року по грудень 2019 року із застосуванням березня 2018 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, з урахуванням раніше проведених виплат та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15 січня 2004 року.

Отже, рішенням суду вже вирішено питання здійснення позивачу компенсації сум податку з доходів фізичних осіб в обумовленому періоді тому, позовні вимоги в цій частині позову у даній справі, є безпідставними та необґрунтованими і задоволенню не належать.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог в повному обсязі, тому позовна заява підлягає до часткового задоволення.

Підстави для відшкодування судового збору в порядку ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у зв`язку з порушенням строків виплати перерахунку індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", на суму виплачених доходів 86331,67грн.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 липня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2 Адреса: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_7 .

Суддя Т.О. Комшелюк