Справа № 200/4961/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 липня 2024 року Справа №200/4961/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Чекменьов Г.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до 12 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2024 року ОСОБА_1 через представника адвоката Єрьоміну В.А. звернувся до суду з позовною заявою до 12 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби в період з 06 липня 2016 року по 21 березня 2019 року.

До позовної заяви представником позивача додана заява про поновлення строку, яка мотивована попередньою редакцією статті 233 КЗпП України, незворотністю дії законів у часі, необізнаністю позивача із сумами нарахованої індексації, необхідністю уникнення надмірного формалізму при застосування процесуальних норм, гарантованим правом звернення до суду.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як випливає з матеріалів позовної заяви, підставою для звернення з цим позовом є викладені обставини неналежного нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період 06 липня 2016 року по 21 березня 2019 року.

У вказаний період діяли норми статті 233 Кодексу законів про працю (КЗпП) України, за якими у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Проте, Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX були внесені зміни до статті 233 КЗпП України, яка з 19.07.2022 у частинах першій та другій передбачає, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Карантин, який був встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, закінчився на всій території України 30 червня 2023 року, після чого обчислення процесуальних строків здійснюється на загальних підставах, в тому числі строків звернення до суду.

За приписами статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Отже, закінчення тримісячного строку для звернення з цим позовом припало на 30 вересня 2023 року.

Водночас, до суду позовна заява подана лише 18 травня 2024 року. Тобто, позивачем пропущений встановлений строк звернення до суду з цим позовом.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про наявність факту порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отримуючи щомісячне грошове забезпечення та будучи достовірно обізнаним з розміром виплачених сум, позивач мав можливість дізнатися про порушення права з підстав, викладених у позові, та своєчасно звернутися з цим позовом.

При цьому можливість такого звернення за обставинами справи жодним чином не пов`язана з датою звільнення відповідача.

За таких обставин посилання на те, що позивач несвоєчасно дізнався про порушення своїх прав не є переконливим, оскільки періоду у 6 років достатньо для вжиття заходів щодо захисту свого права.

Отже, позивачу слід надати відомості про те, що саме заважало йому до липня 2024 року дізнатися про суми нарахованої індексації, звернутися за правовою допомогою, до відповідача або до суду з цього приводу.

Посилання на дію норм попередньої редакції статті 233 КЗпП України підлягають відхиленню з таких підстав.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Крім того, встановлення строків звернення до суду слугують меті забезпечення дотримання принципу правової визначеності, що зокрема слід розуміти як спрямованість на створення ситуації упевненості для суб`єкта владних повноважень, як відповідача по справі, стосовно розуміння відсутності у позивача бажання звертатись з відповідним позовом, у тому числі, захищати свої майнові права.

Стосовно майнових прав позивача та обов`язку відповідача у зазначеній категорії адміністративних справ забезпечувати їх реалізацію шляхом здійснення відповідних виплат, це означає також відсутність обов`язку резервувати певну частину коштів, що виправдано та зумовлено специфікою формування та використання бюджетних коштів, якими розпоряджається суб`єкт владних повноважень.

Останнє набуває особливого значення в умовах воєнного стану.

Під час проходження служби та після її припинення протягом тривалого часу позивач не ініціював питання щодо розміру нарахованого йому під час служби грошового забезпечення. Тобто, предметом спору у справі є встановлення умов нарахування грошових виплат, право на які виникло саме під час проходження служби з 06 липня 2016 року по 21 березня 2019 року.

За таких обставин підлягають відхиленню доводи позивача щодо неприпустимості звуження його прав та застосування до спірних відносин статті 233 КЗпП України в попередній редакції. Вказана редакція діяла на час виникнення спірних відносин і позивач мав можливість реалізувати своє право шляхом звернення до суду у час, коли строк такого звернення законом не обмежувався. Проте, під час дії попередньої редакції статті 233 КЗпП України позивач наявним у нього правом не скористався.

З цього приводу слід зауважити, що суб`єктивні права особи регулюються нормами матеріального права, які застосовуються з урахуванням принципів дії законів у часі, коли за загальним правилом скасований нормативний акт продовжує застосовуватись до правовідносин, що виникли чи існували під час його дії.

Проте, на відміну від норм матеріального права, процесуальні норми за своїм змістом визначають певну процедуру розгляду спору, та застосовуються станом на час впровадження такої процедури (здійснення судового розгляду).

Вказаний висновок прямо випливає зі змісту частини 3 статті 3 КАС України, за яким провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, ЧИННОГО НА ЧАС ВЧИНЕННЯ ОКРЕМОЇ ПРОЦЕСУАЛЬНОЇ ДІЇ, РОЗГЛЯДУ І ВИРІШЕННЯ СПРАВИ.

За наведених умов, вирішуючи питання дотримання строку звернення з позовом, суд керується процесуальними нормами частини третьої статті 122 КАС України, яка передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно, у спірних відносинах застосуванню підлягає стаття 233 КЗпП України, яка за своєю природою також містить норми процесуального права, оскільки визначає саме строки звернення до суду.

При цьому вказані норми статті 233 КЗпП України підлягають застосуванню в редакції, що діє на час звернення позивача до суду та ВЧИНЕННЯ ТАКОЇ ПРОЦЕСУАЛЬНОЇ ДІЇ як вирішення питання відкриття провадження у справі.

З наведених підстав матеріалів позову недостатньо для висновку про дотримання строку звернення до суду чи його пропуску з поважних причин.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За приписами статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 123, 169, 248, 256 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до 12 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску, крім тих, що викладені у поданій заяві.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/) відповідно до наявних умов електропостачання та функціонування програмного забезпечення через обставини збройної агресії проти України.

Суддя Г.А. Чекменьов