Справа № 520/32361/23
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

26 липня 2024 року

м. Київ

справа №520/32361/23

адміністративне провадження № К/990/27458/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року (суддя Мороко А.С.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року (колегія у складі: головуючого - судді Русанової В.Б., суддів Присяжнюк О.В., Перцової Т.С.)

у справі № 520/32361/20

за позовом ОСОБА_1

до Державної прикордонної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Державної прикордонної служби України (далі - ДПС України, відповідач) та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФ України в Харківській області), в якій просив:

- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - Адміністрація ДПС України) щодо відмови ОСОБА_1 в підготовці та наданні до ГУ ПФ України у Харківській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року і на 01 лютого 2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) із застосуванням пункту 4 Постанови № 704 у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, підпунктів 1 та 2 пункту 5 Постанови № 704, для проведення позивачу з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року й з 01 березня 2023 року перерахунку основного розміру пенсії;

- зобов`язати Адміністрацію ДПС України підготувати та надати до ГУ ПФ України у Харківській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року та на 01 лютого 2023 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень Постанови № 704 із застосуванням пункту 4 такої Постанови у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, також підпунктів 1 і 2 пункту 5 Постанови № 704, для проведення позивачу з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року й з 01 березня 2023 року перерахунку основного розміру пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФ України у Харківській області після отримання від Адміністрації ДПС України належним чином оформлених оновлених довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року і на 01 лютого 2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень Постанови № 704 із застосуванням її пункту 4 у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, підпунктів 1 і 2 пункту 5 Постанови № 704, для проведення ОСОБА_1 з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року та з 01 березня 2023 року перерахунку основного розміру пенсії, перерахувати та виплатити основний розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до оновлених довідок та здійснити виплату позивачу недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01 лютого 2020 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року, позов задоволено частково. А саме:

- визнано протиправними дій Адміністрації ДПС України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до ГУ ПФ України у Харківській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення позивача станом на 29 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу та окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, й з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01 лютого 2020 року, 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року та 01 лютого 2023 року;

- зобов`язано Адміністрацію ДПС України підготувати та надати до ГУ ПФ України в Харківській області довідки про розмір грошового забезпечення за посадою ОСОБА_1 станом на 29 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01 лютого 2020 року, 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року та 01 лютого 2023 року;

- в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

10 липня 2024 року позивач подав касаційну скаргу, що 15 липня 2024 року надійшла до Верховного Суду, в якій з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Як на підстави касаційного оскарження покликається на пункт 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (а саме, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) та підпункти «а», «б» і «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 зазначеного Кодексу (тобто, касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу).

При цьому скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень не врахували правові висновки щодо застосування норм пунктів 4 і 5 Постанови № 704, наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №160/8324/19, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 553/3619/16-а, а також у рішенні касаційного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 160/8324/19; вважає, що наказом Адміністрації ДПС від 10 лютого 2023 року № 170-ОС «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у лютому - грудні 2023 року» здійснено підвищення грошового забезпечення військовослужбовців ДПС України за рахунок додаткових щомісячних видів грошового забезпечення (як то надбавки за особливості проходження служби), що у свою чергу зумовлює виникнення підстави для складання та надання до органу Пенсійного фонду України оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 лютого 2023 року, проте суди не витребували вказаний Наказ й не дослідили зміст останнього; на переконання, позивача суд першої інстанцї, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, заявлених ним до ГУ ПФ України в Харківській області, діяв у неналежний спосіб для захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , оскільки, на думку останнього, існує ймовірність відмови органом Пенсійного фонду України у проведенні перерахунку пенсії позивачу на підставі отриманих від Адміністрації ДПС України на виконання судового рішення відповідних довідок.

Додатково зазначив, що тим самим апеляційної судом при розгляді подібного спору було прийнято судове рішення у справі № 520/17811/23 на користь позивача (фізичної особи), у перегляді якого в порядку касаційного оскарження було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2024 року.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктом третім частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі оскаржуються дії уповноваженого органу щодо відмови у видачі особі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на певні дати для перерахунку пенсії останнього за вислугу років.

Харківський окружний адміністративний суд в ухвалі від 21 листопада 2023 року про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У такому разі, ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Суд також звертає увагу скаржника на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах незначної складності залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Так, для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. До того ж, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджуванні питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Стосовно ж «виняткового значення» справи для учасника справи, то оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. А тому, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Однак скаржник не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, її суспільна важливість ; не вказує на приклади неоднакового застосування судами у інших справах у подібних правовідносинах норм Закону № 2262-ХІІ, Постанови № 704, інших норм матеріального та / чи процесуального права. Покликання ж на неврахування судами попередніх інстанцій при розгляді справи № 520/32361/23 правових висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №160/8324/19, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 553/3619/16-а, а також у рішенні касаційного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 160/8324/19 Суд розцінює як безпідставні, позаяк позиція Другого апеляційного адміністративного суду в оскаржуваній постанові від 02 липня 2024 року про те, що, оскільки встановлені саме наказом Адміністрації ДПС України від 10 лютого 2023 року № 170-ОС виплати та доплати є тимчасовими, цільовими та стосуються окремих категорій діючих військовослужбовців з метою їх належного соціального захисту в період з лютого по грудень 2023 року, а тому такі відповідно не можуть бути підставою для перерахунку пенсій колишніх військовослужбовців, не суперечать переліченим вище постановам і рішенню Верховного Суду.

В той же час правовий підхід до вирішення схожої спірної ситуації вже був предметом дослідження Верховного Суду (а саме у постановах від 23 лютого 2023 року у справі 420/26816/21, від 28 лютого 2023 року у справі № 420/21377/21) та полягає у наступному:

« надання повноважень щодо установлення порядку виплати не наділяє державні органи повноваженням встановлювати складові, розмір та інші умови грошового забезпечення, які визначено Кабінетом Міністрів України.

39. Крім того, пунктом 8 Постанови № 740 визначено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

40. Підпунктом 1 пункту 5 Постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, установлювати, зокрема, надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

41. При цьому, Постанова №704 не передбачає конкретний відсоток надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовця чи премії. В той же час, граничні розміри надбавок визначаються керівником державного орану в межах видатків, затверджених на грошове забезпечення, залежно від розміру посадового окладу, виконуваних обов`язків та напрямку діяльності відповідного підрозділу. Зазначене свідчить, що надбавка за особливості проходження служби військовослужбовцями та премія мають тимчасовий характер, а їх виплата дозволена за наявності підстав та тільки у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання військовослужбовців.

42. Таким чином, накази керівників органів СБУ про встановлення або скасування відповідних додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовця, а також їх відсоткового розміру від посадового окладу не породжують будь-яких правових підстав для проведення перерахунку пенсії військовослужбовців відповідно до положень статті 63 Закону № 2262-XII.

43. Подібного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.05.2020 у справі № 592/5164/16-а, зазначивши, що накази Міністра оборони України, якими встановлювався розмір премії для військовослужбовців, є відомчими, внутрішніми документами, які носять тимчасовий характер, не містять нормативно-правових приписів та не породжують будь-яких правових підстав для проведення перерахунку пенсії військовослужбовців.

44. Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд дійшов висновку, що немає підстав для обчислення грошового забезпечення та видачі позивачеві довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії на підставі наказу № 1715/ДСК від 07.11.2019, на 01.10.2020 на підставі наказу № 1125/ДСК від 15.10.2020 та 01.03.2021 на підставі наказу № 155/ДСК від 15.02.2021.».

Що ж до посилання позивача як такого на те, що ця справа є винятковою для нього, то останнє фактично зводиться до цитування положень законодавства, наведення опису фактичних обставин справи у поєднанні з незгодою із наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, а тому не може бути прийнятним у розумінні підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Стосовно вказівки скаржника на підпункт «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, то Суд не бере її до уваги, позаяк твердження про відсутність у ОСОБА_1 можливості спростувати обставини, що були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, при розгляді іншої судової справи, носять виключно декларативний характер і не підтвердженні жодними доказами.

Таким чином, Суд не вбачає у справі обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, для відкриття касаційного провадження, розглянутій у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин скаржнику слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі № 520/32361/23.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя С.Г. Стеценко