Справа № 487/865/22
Суддя: Щербина С. В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/865/22
Провадження № 2-а/487/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Брижатої А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання неправомірною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В

18.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з адміністративним позовом до Управління Державного архітектурно-будівельно контролю Миколаївської міської ради, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №03 від 11.01.2022.

В обґрунтування позову зазначив, що 11.01.2022 року постановою Управління Державного архітектурно-будівельно контролю Миколаївської міської ради його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу в розмірі 6800 грн. Підставою для винесення даної постанови послугувало те, що позивачем не було виконано вимоги припису №97 від 15.09.2021 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, чим було порушено вимоги п.п. «а» п. 3 ч. 3 ст. 41, п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 7.2, 8.4.1 ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва». Вважає, що вимога даного припису щодо необхідності оформлення документів, які дають право на виконання робіт з відновлення квартири після пожежі суперечать вимогам ч. 2 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та постанові КМУ від 07.06.2017 №406. На його думку, з огляду на протиправність даної вимоги, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП. Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Окрім того, надав суду заяву про поновлення строку на звернення до суду з відповідним позовом, в якій зазначив, що лише 07.02.2022 ним була одержана копія оскаржуваною постанови, про що свідчить супровідний лист від 07.02.2022 №171/22.01-13-22/1. З огляду на поважність причин, просив поновити строк на звернення.

Ухвалою судді від 22.02.2022 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

09.11.2022 представник відповідача надав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ними здійснювалась позапланова перевірка позивача щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, у повній відповідності до вимог Постанови КМУ від 23.05.2011 № 553, за результатами проведення перевірки виявлено порушення, а саме, виконання реконструкції квартири з прибудовою без відповідних документів, які надають право виконувати будівельні роботи. Позивачем не надано доказів того, що пожежа за адресою: АДРЕСА_1 , була надзвичайною ситуацією та позивачем дійсно здійснювалось відновлення конструкцій квартири АДРЕСА_2 з метою ліквідації наслідків надзвичайної ситуації без зміни її геометричних розмірів, внаслідок чого виконання вказаних робіт не потребує документів, що дають право на їх виконання. За таких обставин, Управлінням було повністю дотримано норми чинного законодавства у сфері регулювання містобудівної діяльності та в межах повноважень правомірно й обґрунтовано притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, що жодним чином позивачем не спростовано.

10.11.2022 відповідач надав до суду відповідь на відзив, якою заперечував доводам відповідача. В обґрунтування позиції зазначив, що представником відповідача надана інформація від КП «ММБТІ» у вигляді архівних копій схематичних та поверхових планів будівель за адресою: АДРЕСА_3 станом на 1971 рік, які не є належними та допустимими доказами. Водночас наголосив на тому, що ним було надано суду витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2017, який підтверджує реєстрацію за ним права власності на житловий будинок з загальною площею 143,6 м2 та житловою 107,1 м2. Звернув увагу на те, що об`єктом позапланової перевірки була кв. АДРЕСА_4 . Проте, рішенням ВК ММР №1370 від 22.10.2020 квартири АДРЕСА_5 були об`єднані в житловий будинок з наданням адреси: АДРЕСА_6 . Тобто, на час притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, кв. 29 не існувало. Окремо зазначив, що при складанні оскаржуваної постанови було порушено його права та обов`язки визначені ст. 268 КУпАП.

Ухвалою суду від 24.11.2022 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішення у справі №400/2323/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправними та скасування припису від 15.09.2021 року № 97 і постанови від 23.09.2021 № 86.

Ухвалою суду від 15.03.2024 поновлено провадження у справі.

Позивач в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду з відповідним позовом суд виходить з наступного.

Відповідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

У частинах 1, 6, 9 ст. 120 КАС України зазначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно наданої представником відповідача копії поштового конверту з поштовим відправленням №333 (вказане в оскаржуваній постанові як відправлення, яким направлено ОСОБА_1 копію постанови №03 від 11.01.2022), дане поштове відправлення було повернуто на адресу Управління за закінченням терміну його зберігання (том 1, арк. справи 115).

Проте судом встановлено, що копію оскаржуваної постанови разом з матеріалами, які послугували підставою для її винесення позивач отримав 07.02.2022, що підтверджується наданим ним супровідним листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради №171/22.01-13-22/1 від 07.02.2022.

З відповідним позовом позивач звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва 18.02.2022.

З огляду на поважність причин пропуску, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позивачем клопотання та поновлення йому строку на звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п. 2 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст.20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом. Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок № 553), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Відповідно до п.5 Порядку №533 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно до п. п. 7, 9 Порядку № 533 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_1 на праві власності належали квартири АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 .

Пунктом 20 рішення виконкому Миколаївської міської ради від 22.10.2010 № 1370, належним позивачу квартирам присвоєно нову адресу, як житловому будинку АДРЕСА_6 .

28 березня 2017 року позивачем зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_6 , загальною площею 143,6 кв.м., житлова 107,1 кв.м., що підтверджується технічним паспортом від 16.03.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав про нерухоме майно.

Як вказує позивач, позапланові перевірки на об`єкті «Реконструкція квартири АДРЕСА_4 » здійснювались управлінням неодноразово.

Приписом управління ДАБК ММР від 29.07.2021 № 62 від позивача вимагалось усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом допущення посадової особи управління на об`єкт проведення позапланової перевірки та надати документи необхідні для проведення такої перевірки.

На підставі наказу управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради від 27.08.2021 року № 245 та направлення на проведення позапланового заходу № 187 від 27.08.2021 року, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: реконструкція квартири АДРЕСА_4 , за результатами якої складено акт 15.09.2021 р. № 145/2021.

Актом перевірки встановлено виконання позивачем реконструкції квартири АДРЕСА_4 з прибудовою без відповідних документів, які надають право виконувати будівельні роботи.

15 вересня 2021 року відповідачем винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 97, яким від позивача вимагалось: 1) усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті «Реконструкція квартири АДРЕСА_4 », в тому числі щодо перебудови до квартири орієнтованими розмірами 5x3 м. шляхом оформлення документів, які дають право на виконання будівельних робіт у відповідності з вимогами діючого містобудівного законодавства та намірам забудови. Термін: 15.11.2021 року; 2) у разі невиконання п. 1 цього припису усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та будівельних норм на об`єкті «реконструкція квартири АДРЕСА_4 » шляхом приведення житлового будинку у стан, що передував до самочинній реконструкції, в тому числі знесення самовільного побудованої прибудови орієнтованими розмірами 5x3 м. Термін: до 15.11.21 року.

11.01.2022 за результатами розгляду матеріалів перевірки відповідачем винесено постанову про адміністративне правопорушення №03 від 11.01.2022, якою визнано винним позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

До органів, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю нагляду, окрім інших, відносяться центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органи державного архітектурно-будівельного контролю (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Пунктом 6 частини 1 ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю, серед іншого здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно п. 7 вищезазначеного Положення, Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи.

Згідно ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду 13 лютого 2024 року по справі №400/2323/22, залишеним в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2024 визнано протиправним та скасувано припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про усунення порушень вимог законодавства у сфері мостобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 15.09.2021 № 97.

Даним судовим рішення встановлено, що під час прийняття оскаржуваного припису органом державного архітектурно-будівельного контролю не враховано, що позивачем проводились відновлювальні будівельні роботи з метою ліквідації надзвичайної ситуації, а саме пожежі, а тому з урахуванням п. 13 постанови № 406 ці будівельні роботи не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2024 у справі №400/2323/22.

Отже вищенаведене свідчить про не доведення відповідачем факту вчинення позивачем порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а отже і недоведеність правомірності прийнятих рішень.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах які зачіпають виборчі права (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Беєлер проти Італії»).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення «Москаль проти Польщі»).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії»).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» та у справах «Ґаші проти Хорватії» «Трґо проти Хорватії»).

На думку суду, важливість дотримання і неухильного виконання процедури прийняття рішення безпосередньо пов`язана із забезпеченням права суб`єкта особи, інтересів якої вона стосується, а тому, невиконання суб`єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури та, як наслідок, прийнятих за її результатами рішень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже вищенаведене свідчить про не доведення відповідачем факту вчинення позивачем порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а отже і недоведеність правомірності прийнятих рішень.

Щодо доводів позивача щодо здійснення архітектурно-будівельного контролю за його відсутності, суд виходить з наступного.

Так, з аналізу вищевикладених вимог законодавства та підзаконних нормативно-правових актів вбачається, що державний архітектурно-будівельний контроль має здійснюватися у присутності суб`єкта містобудування, або його уповноваженої особи.

Крім того, контролюючий орган зобов`язаний ознайомити суб`єкта містобудування з результатами проведеної перевірки.

Між тим, з акту спірної перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що перевірку проведено без участі позивача.

При цьому, контролюючим органом не надано доказів, що підтверджують вручення позивачу акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення.

В свою чергу, враховуючи факт відсутності позивача під час проведення спірного заходу державного архітектурно-будівельного контролю, а також відсутність доказів вручення позивачу копії матеріалів його перевірки, суд приходить до всиновку, що позивач був позбавлений можливості знати зміст акта перевірки та надавати свої пояснення, зауваження під час перевірки або заперечення до акта перевірки.

Крім того, суд приходить до переконання, що позивача неналежним чином сповіщено про час та місце розгляду його справи про адміністративне правопорушення.

В свою чергу, надані представником відповідача копії поштових відправлень не спростовують доводів позивача про неналежне сповіщення його про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, так як такі докази не підтверджують факту вручення позивачу відповідних сповіщень.

З огляду на вищевикладені обставини, враховуючи скасування припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про усунення порушень вимог законодавства у сфері мостобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 15.09.2021 № 97 та відсутність позивача під час проведення спірного заходу контролю та здійснення Управлінням розгляду справи про адміністративне правопорушення без належного сповіщення позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача та наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн., відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання неправомірною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради по справі про адміністративне правопорушення №03 від 11.01.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 188-42 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Суддя С.В. Щербина