Справа № 200/4169/24
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року Справа№200/4169/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (адреса: 21100, м. Вінниця, шосе Хмельницьке, 7 )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.06.2024 № 32 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткових довідок та відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 провести перерахунок пенсії від 29.05.2024 року з урахуванням заробітної плати, що зазначена в довідках від 29.03.2024 року №№ 21/3 та 21/4, що видані ДВАТ ГМУ «Монтажник» за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.01.2000 по 28.11.2003, та у відповідності до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Ухвалою суду від 25 червня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/4169/24 за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

У період з 10 липня 2024 року по 26 липня 2024 року суддя Смагар С.В. перебувала у щорічній відпустці.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що він перебуває на обліку в територіальному органі Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком (умови призначення ЗУ № 1058-IV, прик. полож., п. 2 ч.1; ЗУ № 1788, ст. 13, а) робота за Списком № 1) у розмірі 2980,00 гривень з 03.10.2023, яка йому була призначена на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.01.2024 (справа № 200/6402/23). За даними пенсійної справи страховий стаж за Списком № 1 позивача складає 22 роки 0 місяців 19 днів, пенсія призначена з середнього заробітку 363.43000. 29 травня 2024 року позивач звернувся до територіальних органів ПФУ із заявою про перерахунок його пенсії, у зв`язку наданням додаткових документів, а саме довідок про заробіток для обчислення пенсії, виданих ДВАТ Гірничомонтажне управління «Монтажник» 29.03.2024 за № 21/3 (за період 01.01.1992-31.12.1996) та за № 21/4 (за період з 01.01.2000 по 28.11.2003) та про призначення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Заява про перерахунок була розглянута за екстериторіальним принципом ГУ ПФУ у Вінницькій області. Рішенням відповідача від 05.06.2024 № 32 в перерахунку пенсії позивачу було відмовлено. Відповідачем не взято до уваги суми нарахованої заробітної плати зазначені в довідках про заробітну плату від 29.03.2024 за № 21/3 (період з 01.01.1992- 31.12.1996) та за № 21/4 (період з 01.01.2000 30.06.2000) для перерахунку пенсії, оскільки довідки не підтверджені первинними документами, чим порушено п. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058. Питання щодо призначення позивачу пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідачем взагалі не вирішувалося. Позивач вважає, що рішення відповідача є протиправним та відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву про перерахунок його пенсії у зв`язку з наданням додаткових довідок та призначити пенсію у відповідності до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що 29 травня 2024 року позивач звернувся до територіальних органів ПФУ з заявою про перерахунок його пенсії, у зв`язку наданням додаткових документів, а саме довідок про заробіток для обчислення пенсії, виданих ДВАТ Гірничомонтажне управління «Монтажник» 29.03.2024 за № 21/3 (за період 01.01.1992-31.12.1996) та за № 21/4 (за період з 01.01.2000 по 28.11.2003) та про призначення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заява позивача та надані документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області для опрацювання. За результатами розгляду звернення було винесено рішення 32 від 05 червня 2024 яким відмовлено в перерахунку пенсії. Статтею 40 Закону №1058 передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців підряд по 30.06.2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Згідно пп.3, п.2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України 1058, за бажанням пенсіонера ним можуть подаватись саме довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.200 року (додаток1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких їх видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Після розгляду наданих документів Головним управлінням не взято до уваги суми заробітної плати, зазначені в довідках про заробітну плату, виданих ДВАТ Гірничомонтажне управління «Монтажник» від 29.03.2024 за № 21/3 (за період 01.01.1992-31.12.1996) та за № 21/4 (за період з 01.01.2000 по 28.11.2003), для перерахунку пенсії, оскільки довідки не підтверджені первинними документами, чим порушено п. 1 ст. 40 Закону 1058. З огляду на вищевикладене рішенням Головного управління від 05.06.2024 року № 32 було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії позивача. Головне управління вказує, що діяло у спосіб визначений чинним законодавством. Крім того, зазначає, що суд не може вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції Пенсійного фонду України (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження останнього та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч.2 ст.2 КАСУ критеріям, не втручається у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області () є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі № 200/6402/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.10.2023 № 32 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком у відповідності до п. а ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом №213-VIII) з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) відповідно до заяви від 03 жовтня 2023 року з дня звернення за призначенням пенсії з зарахуванням до пільгового стажу за Списком 1 періодів роботи з 23.10.1981 по 22.04.1982, з 26.04.1982 по 25.05.1984, з 11.06.1984 по 28.11.2003.

На виконання вказаного рішення від 15 січня 2024 року у справі № 200/6402/23 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03 жовтня 2023 року довічно. Умови призначення: ЗУ № 1058-IV, Пpик.пoлoж., п.2, ч.1; 3У №1788, ст.13a) (Робота за списком №1). Страховий стаж (повний) складає 42 роки 2 місяці 23 днів; додаткові роки за Списком № 1 19 років 00 місяців 00 днів; в тому числі робота за списком № 1 22 роки 0 місяців 19 днів, що підтверджується розпорядженням про перерахунок пенсії від 01.03.2024 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

29 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив провести перерахунок пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів, а саме довідок про заробіток для призначення пенсії № 78/3 від 07.09.2024 року та № 21/3 від 29.03.2024 року та призначити пенсію відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

До вказаної заяви були додані довідки про заробіток для обчислення пенсії № 21/3 (за 1992 1996 роки) та № 21/4 (за 2000 2003 роки) від 29.03.2024 року, видані ДВАТ Гірничомонтажне управління «Монтажник».

Заява ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 29 травня 2024 року була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За результатом розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було прийнято рішення № 32 від 05 червня 2024 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

У вказаному рішенні зазначено, що не взято до уваги суми нарахованої заробітної плати, зазначені в довідках про заробітну плату від 29.03.2024 року за № 21/3 (період 01.01.1992 р. 31.12.1996 р.) та за № 21/4 (період з 01.01.2000 р. 30.06.2000 р.), оскільки довідки не підтверджені первинними документами, чим порушено п. 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058. Висновок: відмовити в проведенні перерахунку пенсії допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами, у зв`язку з відсутністю права на даний вид перерахунку відповідно поданих заявником документів.

Отже, спірним питанням у цій справі є правомірність прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішення від 05 червня 2024 року № 32 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Частиною 1 статті 40 Закону №1058-IV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Таким чином, у разі надання особою заяви на призначення (перерахунок) пенсії із наданням довідки за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01.07.2000 року, зазначена довідка може бути врахована для призначення (перерахунку) розміру пенсії тільки після обов`язкового підтвердження первинними документами, на підставі яких було видано зазначену довідку.

Питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1).

Абзацом другим підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 встановлено, що для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії, з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 17.03.2015 у справі №21-11а15, від 15.12.2015 у справі №2-а/576/29/14, та Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17, від 24.04.2018 у справі №686/6278/17, від 12.06.2019 у справі №752/21038/16-а.

Суд зазначає, що довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 29 березня 2024 року № 21/3 за період роботи з січня 1992 року по грудень 1996 року, та № 21/4 за період роботи з січня 2000 року по листопад 2003 року, містять посилання на первинні документи, на підставі яких вони видані, а саме особові рахунки № 742 за 1992 1996 роки та № 742 за 2000 2003 роки по ДВАТ ГМУ «Монтажник». У довідці зазначено, що на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

З огляду на зазначене, саме органи Пенсійного фонду України мають право перевіряти обґрунтованість видачі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та достовірність відомостей, зазначених у таких довідках.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевірки достовірності та обґрунтованості видачі вказаних довідок. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Суд зауважує, що довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 29 березня 2024 року № 21/3 за період роботи з січня 1992 року по грудень 1996 року, та № 21/4 за період роботи з січня 2000 року по листопад 2003 року видані ДВАТ Гірничомонтажне управління «Монтажник», яке розташоване за адресою: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Соборна, 51а, підписані ліквідатором ДВАТ ГМУ «Монтажник» (бухгалтер відсутній у штатному розкладі) та завірені печаткою підприємства. Довідки містять інформацію щодо первинних документів, на підставі яких вони видані (особові рахунки № 742 за 1992 1996 роки та № 742 за 2000 2003 роки по ДВАТ ГМУ «Монтажник»), а також інформацію про розмір заробітної плати за цей період із розбивкою по місяцях. У довідках зазначено, що на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України. Крім того, зазначено про відсутність заперечень щодо проведення перевірки первинних документів.

Суд наголошує, що відповідач відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV вправі перевірити інформацію, яка зазначена в довідці. Разом із цим, доказів перевірки таких відомостей уповноваженими працівниками відповідача матеріали справи не містять.

Наведена бездіяльність відповідача свідчить про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання, як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів про те, що дані, зазначені у спірних довідках містять неправдиві або недостовірні відомості. Докази перевірки відомостей, зазначених у цих довідках в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, згідно з якою якщо довідка про заробіток містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Враховуючи викладене, посилання відповідача не те, що довідки про заробіток позивача для обчислення пенсії від 29.03.2024 року № 21/3 та № 21/4, видані ДВАТ ГМУ «Монтажник», не підтверджені первинними документами є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на викладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно не взято до уваги довідки про заробіток позивача для обчислення пенсії від 29.03.2024 року № 21/3 та № 21/4, видані ДВАТ ГМУ «Монтажник» за період роботи з січня 1992 року по грудень 1996 року включно та з січня 2000 року по листопад 2003 року включно.

З приводу вимог позивача щодо застосування при обчисленні розміру його пенсії положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд зазначає наступне.

16.09.2008 набрав чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345-VI).

Цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Відповідно до положень статті 1 Закону № 345-VI, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Верховний Суд у постановах у справі №345/4616/16 від 20.11.2018, у справі №345/4570/16-а від 06.02.2019, у справі №345/4462/16-а від 05.12.2019, у справі №345/3954/16-а від 11.07.2019 та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Нормами статті 8 Закон № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення. Так, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналогічні гарантії закріплені у статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Аналіз наведеної норми дає змогу дійти висновку, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №392/17/17.

Суд зауважує, що статтею 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому, розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 345/763/17, від 26 травня 2020 року у справі № 205/8712/16-а.

Отже, головною умовою для застосування положень статті 8 Закону № 345-VI до обчислення розміру пенсії є наявність стажу на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_3 , позивач:

23.10.1981 року переведений учнем гірника підземного та направлено на курси до Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання (запис № 2);

12.01.1982 року переведений гірником підземним з повним робочим днем під землею (запис № 3);

22.04.1982 року звільнений у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії (запис № 4);

26.04.1982 року 25.05.1984 року служба у лавах Радянської Армії (запис № 5);

11.06.1984 року прийнятий до Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання гірником підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею (запис № 6);

28.11.2003 року звільнений у зв`язку із скороченням штатів ДВАТ «Гірничномонтажне управління «Монтажник» (запис № 8).

Рішенням Донецького окружного суду від 15 січня 2024 року у справі № 200/6402/23 суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, зокрема, зарахувати періоди роботи позивача з 23.10.1981 року по 22.04.1982 року, з 26.04.1982 року по 25.05.1984 року, з 11.06.1984 року по 28.11.2003 року до пільгового стажу за Списком 1.

Як вбачається з розрахунку стажу (Форма РС-право) пільговий стаж позивача за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, складає 22 роки 0 місяців 19 днів.

З наведеного вбачається, що позивач має більше 15 років стажу на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. А отже, наявні всі умови для застосування до розрахунку розміру пенсії позивача положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI.

Як вбачається з матеріалів справи, на час призначення пенсії позивачу при обчислення її розміру пенсійним органом не були застосовані положення статті 8 Закону № 345-VI.

29 травня 2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив, в тому числі, призначити пенсію відповідно до положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI.

Суд зазначає, що спірне рішення від 05 червня 2024 року № 32, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за наслідками розгляду заяви позивача про перерахунку пенсії від 29.05.2024 року, не містить відомостей щодо вирішення цього питання.

Відзив, наданий Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не містить жодних пояснень з приводу позовних вимог ОСОБА_1 в частині застосування положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI до обчислення розміру його пенсії.

Доказів вирішення цього питання під час розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії від 29 травня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не надано.

Матеріали справи не містять доказів щодо обчислення розміру пенсії позивача з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI та абз. 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини справи та надані сторонами докази, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.06.2024 № 32 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а відтак, є протиправним та підлягає скасуванню.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову. Відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані.

Щодо посилання відповідача на дискреційні повноваження Пенсійного фонду України при вирішенні спірного питання, суд зазначає таке.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 7 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справі № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 3 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а, від 12 квітня 2018 року справі № 826/8803/15, від 21 червня 2018 року у справі №274/1717/17, від 14 серпня 2018 року у справі №820/5134/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №826/521/16, від 30 березня 2021 року у справі №400/1825/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 27 вересня 2021 року у справі № 380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Суд також враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Оскільки рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.06.2024 № 32 про відмову позивачу у перерахунку пенсії визнано судом протиправним, та встановлено наявність усіх визначених законом умов для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вимогами, викладеними в його заяві від 29 травня 2024 року, суд доходить висновку щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.06.2024 № 32 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 29 травня 2024 року з урахуванням заробітної плати, зазначеної в довідках від 29.03.2024 року № 21/3 та 21/4, виданих ДВАТ ГМУ «Монтажник» за період роботи з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року та з 01.01.2000 року по 28.11.2003 року, та з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI, з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд вважає такий спосіб захисту порушених прав позивача ефективним та достатнім для їх відновлення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 968,96 грн. відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (адреса: 21100, м. Вінниця, шосе Хмельницьке, 7 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (адреса: 21100, м. Вінниця, шосе Хмельницьке, 7 ) від 05.06.2024 року № 32 про відмову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (адреса: 21100, м. Вінниця, шосе Хмельницьке, 7 ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 29 травня 2024 року з урахуванням заробітної плати, зазначеної в довідках від 29.03.2024 року № 21/3 та 21/4, виданих ДВАТ ГМУ «Монтажник» за період роботи з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року та з 01.01.2000 року по 28.11.2003 року, та з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (адреса: 21100, м. Вінниця, шосе Хмельницьке, 7 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 29 липня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар