Справа № 140/5122/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/5122/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська біоенергетична компанія» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинська біоенергетична компанія» (далі ТзОВ «ВБК», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.04.2023 № за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов`язань: січень-березень 2022 року, серпень-грудень 2023 року, січень 2024 року та за рішенням суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу у справі №140/7674/22 в розмірі 62329,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було проведено камеральну перевірку про порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів, за результатами якої прийнято податкове повідомлення рішення від 23.04.2023 № за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов`язань: січень-березень 2022 року, серпень-грудень 2023 року, січень 2024 року та за рішенням суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу у справі №140/7674/22 в розмірі 62329,28 грн. Позивач з вказаним податковим повідомленням-рішенням не погоджується, оскільки ТзОВ «ВБК» на виконання зобов`язань по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою за період січень-березень 2022 провів оплату, що підтверджується платіжними дорученнями від 24.06.2022 №51, від 01.08.2022 №95, від 30.11.2022 №147, від 29.12.2022 №157. Крім того, на виконання зобов`язань по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою за період серпень-грудень 2023 року позивачем також було проведено оплату, що підтверджується платіжними дорученнями від 23.08.2023 №101, від 22.09.2023 №115, від 19.10.2023 №136, від 19.10.2023 №137, від 20.11.2023 №147, від 13.12.2023 №163. Щодо заборгованості по рішенню суду про розстрочення №140/7674/22, то позивач зауважує, що ухвалою від 23.02.2024 було визначено розстрочити виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 у справі №140/7674/22 про стягнення податкового боргу у сумі 790 544,23 грн на десять місяців з дня постановлення ухвали у сумі 79 054,42 грн щомісячно. На думку позивача, відповідач за один і той же період нарахував різні суми податкового боргу. Незрозумілим для позивача є визначення податковим органом граничного терміну виконання зобов`язання, оскільки ухвалою суду було визначено 25.12.2023 як граничну дату виконання зобов`язання, відповідно всі інші платежі мали бути проведені до 25 числа поточного місяця. Також позивач вказує, що відповідно до платіжних інструкцій від 19.10.2023 №136 оплачено 79 054,42 грн, від 20.11.2023 №146 оплачено 79 054,42 грн, від 12.12.2023 №164 оплачено 79 054,42 грн. Тобто до 25.12.2023 позивачем було виконано судове рішення у повному обсязі, а тому граничного терміну оплати не могло бути 01.03.2024. Щодо податкового боргу у серпні-грудні 2023 року, позивач вказує, що суб`єкт господарювання, який має можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати плати за землю, звільняється від відповідальності за порушення термінів сплати за землю за період січень-травень 2022 року, за умови сплати не пізніше 01.08.2022.

З наведених підстав позивач просить визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою судді від 03.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статті 262 КАС України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.100-103) позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відтак, оскільки позивачем допущено несвоєчасну сплату поточних податкових зобов`язань по орендній платі за землю з юридичних осіб, відповідно виникав податковий борг і по розстрочених сумах, що в свою чергу призвело до виникнення штрафних санкцій. В порушення пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (далі ПК України) позивачем протягом граничних строків, несвоєчасно сплачено узгоджені суми податкового зобов`язання по орендній платі за землю з юридичних осіб січень-березень 2022 року, січень-грудень 2023 року, січень 2024 року та по рішенню суду про розстрочення/відстрочення ПБ №140/7674/22 в сумі 890 829,54 грн. Щодо тверджень позивача про сплату в окремих місяцях як задекларованих зобов`язань так і розстрочених згідно рішення суду сум податкового боргу, відповідач зазначає, що позивачем не враховано порядок зарахуванням сум сплачених податків та їх черговість встановлену ПК України та графік погашення розстрочених сум. Таким чином, враховуючи наявність боргу та відсутність доказів своєчасної сплати суб`єктом господарювання такого боргу, є правомірним направлення відповідачем усіх платежів, які надходили від позивача, на погашення боргу за минулі періоди відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України незалежно від призначення, визначеного у платіжних дорученнях.

З наведених підстав відповідач вважає, що ГУ ДПС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відповіді на відзив (а.с.124-125) позивач заперечує щодо відзиву відповідача, оскільки не отримував від відповідача акта про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів від 28.03.2024 №7280/03-20-04-05/40827373, у зв`язку з чим не зміг скористатися своїм правом на подання заперечень до такого акта. Крім того, позивач вказує, що відповідач не надав доказів існування податкового боргу, в рахунок якого були сплачені кошти відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України, а саме його розміру, щодо яких зобов`язань він виник, не розшифрував черговість його погашення позивачем.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральну перевірку ТзОВ «ВБК» щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, за результатами якої складено акт камеральної перевірки від 28.03.2024 №7280/03-20-04-05/40827373 (а.с.77-80).

У висновку акта даної перевірки вказано, що ТзОВ «ВБК» несвоєчасно сплачено до бюджету самостійно визначені суми податкових зобов`язань по орендній платі за землю з юридичних осіб за січень-березень 2022 року, серпень-грудень 2023 року, січень 2024 року та по рішенню суду про розстрочення/відстрочення ПБ №140/7674/22, чим порушено пункт 287.3 статті 287 ПК України, за що статтею 124 ПК України передбачена відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) орендної плати за землю з юридичних осіб.

Зокрема вказано, що товариством узгоджені суми податкового зобов`язання по орендній платі за землю з юридичних осіб:

- по декларації від 16.02.2024 № граничний термін сплати 01.03.2024, фактично сплачено 12.03.2024;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 30.01.2024, фактично сплачено 15.02.2024;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 30.01.2024, фактично сплачено 15.02.2024;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 02.01.2024, фактично сплачено 16.01.2024;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 30.11.2023, фактично сплачено 13.12.2023;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 30.10.2023, фактично сплачено 13.12.2023;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 30.10.2023, фактично сплачено 20.11.2023;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 02.10.2023, фактично сплачено 20.11.2023;

- по декларації від 21.02.2022 № граничний термін сплати 02.03.2022, фактично сплачено 30.11.2022;

- по декларації від 21.02.2022 № граничний термін сплати 30.03.2022, фактично сплачено 30.11.2022;

- по декларації від 21.02.2022 № граничний термін сплати 30.03.2022, фактично сплачено 29.12.2022;

- по декларації від 21.02.2022 № граничний термін сплати 03.05.2022, фактично сплачено 29.12.2022;

- рішення суду про розстрочення/відстрочення ПБ від 23.02.2023 №140/7674/22 граничний термін сплати 23.10.2023, фактично сплачено 20.11.2023;

- рішення суду про розстрочення/відстрочення ПБ від 23.02.2023 №140/7674/22 граничний термін сплати 23.10.2023, фактично сплачено 20.11.2023;

- рішення суду про розстрочення/відстрочення ПБ від 23.02.2023 №140/7674/22 граничний термін сплати 23.10.2023, фактично сплачено 20.11.2023;

- рішення суду про розстрочення/відстрочення ПБ від 23.02.2023 №140/7674/22 граничний термін сплати 21.11.2023, фактично сплачено 13.12.2023;

- рішення суду про розстрочення/відстрочення ПБ від 23.02.2023 №140/7674/22 граничний термін сплати 21.11.2023, фактично сплачено 13.12.2023.

Акт камеральної перевірки від 28.03.2024 №7280/03-20-04-05/40827373 направлений контролюючим органом позивачу та був вручений представнику ТзОВ "ВБК" 03.04.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №102 (а.с. 131).

На підставі акта перевірки, ГУ ДПС у Волинській області 23.04.2024 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до товариства на підставі статті 124 ПК України застосовано штраф в сумі 62 329,28 грн (а.с.72).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, ТзОВ «ВБК» звернулося з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

За змістом пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю та формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

Як було встановлено судом, ГУ ДПС у Волинській області було проведено камеральну перевірку ТзОВ «ВБК» та встановлено несвоєчасну сплату позивачем до бюджету самостійно визначених сум податкових зобов`язань по орендній платі з фізичних осіб.

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як було встановлено судом, порушення позивачем пункту 287.3 статті 287 ПК України відбулось внаслідок несвоєчасної сплати суми самостійно визначених та узгоджених податкових зобов`язань по орендній платі за землю з юридичних осіб, а саме:

- по декларації від 16.02.2024 № граничний термін сплати 01.03.2024, фактично сплачено 12.03.2024;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 30.01.2024, фактично сплачено 15.02.2024;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 30.01.2024, фактично сплачено 15.02.2024;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 02.01.2024, фактично сплачено 16.01.2024;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 30.11.2023, фактично сплачено 13.12.2023;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 30.10.2023, фактично сплачено 13.12.2023;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 30.10.2023, фактично сплачено 20.11.2023;

- по декларації від 17.02.2023 № граничний термін сплати 02.10.2023, фактично сплачено 20.11.2023;

- по декларації від 21.02.2022 № граничний термін сплати 02.03.2022, фактично сплачено 30.11.2022;

- по декларації від 21.02.2022 № граничний термін сплати 30.03.2022, фактично сплачено 30.11.2022;

- по декларації від 21.02.2022 № граничний термін сплати 30.03.2022, фактично сплачено 29.12.2022;

- по декларації від 21.02.2022 № граничний термін сплати 03.05.2022, фактично сплачено 29.12.2022;

- рішення суду про розстрочення/відстрочення ПБ від 23.02.2023 №140/7674/22 граничний термін сплати 23.10.2023, фактично сплачено 20.11.2023;

- рішення суду про розстрочення/відстрочення ПБ від 23.02.2023 №140/7674/22 граничний термін сплати 23.10.2023, фактично сплачено 20.11.2023;

- рішення суду про розстрочення/відстрочення ПБ від 23.02.2023 №140/7674/22 граничний термін сплати 23.10.2023, фактично сплачено 20.11.2023;

- рішення суду про розстрочення/відстрочення ПБ від 23.02.2023 №140/7674/22 граничний термін сплати 21.11.2023, фактично сплачено 13.12.2023;

- рішення суду про розстрочення/відстрочення ПБ від 23.02.2023 №140/7674/22 граничний термін сплати 21.11.2023, фактично сплачено 13.12.2023.

Необхідно враховувати, що положеннями п.п.14.1.152, 14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Тобто, вказаною нормою ПК України визначено обов`язок податкового органу зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Отже, податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов`язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення.

Відповідно до пункту 131.2 статті 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжній інструкції (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм ПК України, законом імперативно встановлено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.

Указана позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №826/12529/18, від 17.05.2023 у справі №520/3683/2020, від 20.06.2023 у справі № 0540/8008/18-а.

Так, відповідно до пункту 36.5 статті 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених Кодексом або законами з питань митної справи.

За змістом статті 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 110.1 статті 110 ПК України платники податків, податкові агенти, а також інші суб`єкти у випадках, прямо передбачених цим Кодексом, несуть фінансову відповідальність за вчинення податкових правопорушень.

Згідно з пунктом 111.1 статті 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна, кримінальна.

За приписами пункту 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, податкове законодавство пов`язує право податкового органу нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання лише із фактом такого порушення, і не залежить від способу, в який здійснювалось погашення податкового боргу.

Так, за ТзОВ «ВБК» обліковується податковий борг, який складається як із сум за рішенням суду по справі №140/7674/22 з урахуванням ухвали про розстрочення сплати податкового боргу від 23.02.2023, так і за самостійно поданими податковими деклараціями з орендної плати за землю.

Зокрема, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 у справі №140/7674/22 стягнуто в дохід бюджету з рахунків ТзОВ «ВБК» у банках, обслуговуючих такого платника податків, податковий борг в розмірі 790 544,23 грн. При цьому, як встановлено рішенням суду станом на 01.11.2022 за ТзОВ «ВБК» рахується податковий борг в загальному розмірі 790544,23 грн, в тому числі: з орендної плати з юридичних осіб 786181,80 грн та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості 4362,43 грн. Податковий борг з орендної плати з юридичних осіб виник внаслідок несплати відповідачем самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно податкових розрахунків земельного податку: № від 19.02.2021 в сумі 81 242,42 грн по термінах сплати 30.12.2021, 31.01.2022; № від 21.02.2022 в сумі 89 366,15 грн по термінах сплати 02.03.2022, 30.03.2022, 03.05.2022, 30.05.2022, 30.06.2022, 01.08.2022, 30.08.2022, 30.09.2022, 31.10.2022. Податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості виник внаслідок несплати відповідачем самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно податкової декларації № від 08.02.2022 в сумі 4 410,91 грн.

В подальшому, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 розстрочено виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 у справі №140/7674/22 про стягнення податкового боргу в сумі 790544,23 грн на 10 місяців з дня постановлення цієї ухвали шляхом сплати коштів у сумі 79054,42 грн щомісяця зі сплатою останнього платежу у сумі 79054,45 грн до 25.12.2023.

Відтак, у позивача на час сплати зобов`язань з орендної плати за землю був наявний податковий борг. При цьому, товариством здійснювалось декларування поточних зобов`язань, які своєчасно не сплачувались, у зв`язку з чим виникав новий податковий борг, який не був розстрочений.

Грошові кошти, сплачені позивачем платіжними дорученнями були зараховані податковим органом на погашення грошових зобов`язань у порядку черговості відповідно до приписів пункту 87.9 статті 87 ПК України.

Відповідно до частини першої статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

При цьому слід ураховувати, що саме положеннями статей 87-102 ПК України передбачено порядок, умови та інші особливості погашення податкового боргу платників податків.

Так, пунктом 100.1 статті 100 ПК України встановлено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Зі змісту статті 100 ПК України та статей 372, 378 КАС України слідує, що розстрочення сплати податкового боргу, тобто перенесення строків сплати платником податків його узгоджених грошових зобов`язань, може відбуватися як за рішенням контролюючого органу, так і за судовим рішенням.

У свою чергу, відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Разом з тим, відповідно до статті 32 ПК України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки.

Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Таким чином, відстрочення/розстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу. Розстрочення може застосовуватись в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу.

Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу.

Проте, постановлення такого рішення не змінює статус такої заборгованості.

Прийняття судових рішень, якими визначено згідно процесуального закону порядок виконання судових рішень щодо стягнення податкового боргу, жодним чином не впливає на звільнення платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, нарахування яких передбачено статтями 124 та 129 ПК України, за несвоєчасну сплату сум грошових зобов`язань.

Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №819/441/16.

Отже, при розстроченні сплати податкового боргу фактично відбувається перенесення строку виконання платником податків податкового обов`язку.

Необхідно зазначити, що матеріали справи (платіжні інструкції) свідчать про надходження в рахунок погашення податкового боргу ТзОВ «ВБК» коштів. Однак, зазначені кошти були спрямовані податковим органом на погашення зобов`язань згідно із черговістю настання строків сплати узгоджених грошових зобов`язань платника податків.

Таким чином, враховуючи наявність зазначеного боргу та відсутність доказів своєчасної сплати суб`єктом господарювання такого боргу, є правомірним направлення відповідачем усіх платежів, які надходили від позивача, на погашення боргу за минулі періоди відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України незалежно від призначення, визначеного у платіжних дорученнях.

Крім того, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у відповідних розмірах в залежності від терміну затримки.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позивачем допущено несвоєчасне погашення узгоджених сум грошових зобов`язань, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська біоенергетична компанія» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук