Справа № 460/17647/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/17647/23 пров. № А/857/8811/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року про відмову у роз`ясненні судового рішення, прийняту суддею Дуляницькою С.М. у м. Рівному, повний текст складено 27.03.2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) протиправною щодо не нарахування та невиплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 11.07.2023.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.09.2023, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, щодо ненарахування та невиплати із 11.07.2023 підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити із 11.07.2023 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

22.03.2024 позивач звернувся до суду із заявою, у якій, посилаючись на положення статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), просить роз`яснити зазначене судове рішення, вказавши в ухвалі суду, що нарахування та виплату йому підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі двох мінімальних заробітних плат, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має проводитися, виходячи з розміру розрахункової величини мінімальної заробітної плати в 2024; з січня місяця 7100грн х 2 = 14200грн (з квітня місяця 8000грн х 2 = 16000грн).

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 заяву залишено без задоволення.

Оскаржувана ухвала обґрунтована тим, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового рішення є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто, процесуальна процедура роз`яснення судового рішення виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення. Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим, правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення. Особиста можлива незгода заявника з прийнятим рішенням не визначена законом, як підстава для його роз`яснення. Наведені позивачем у заяві мотиви аж ніяк не обґрунтовують необхідність надання роз`яснення резолютивної частини судового рішення. Заява про роз`яснення судового рішення не містить посилань на те, що певні частини рішення суду викликають труднощі в їх розумінні. Суд зазначив, що резолютивна частина рішення суду від 15.09.2023, є чіткою, визначеною, зрозумілою та не допускає неоднозначного трактування.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Закон України «Про Державний бюджет на 2024» в частині визначення розміру мінімальної заробітної плати у розмірі 1600 грн. безпосередньо для виплат за судовими рішеннями відповідно до ст. 39 Закону №796-ХІІ, не узгоджуються з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів та порушують принципи і гарантії для потерпілих від аварії на ЧАЕС, а тому не відповідають частині третій статті 22, статтям, 8, 46 Основного Закону України. За змістом положень частин другої, третьої статті 22 Основного Закону України конституційні права і свободи гарантуються, а держава повинна утримуватись від прийняття, будь яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. За наведених обставин вважає, що положення ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024» в частині визначення розміру мінімальної заробітної плати, яка має застосовуватися як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень є такою, що суперечить ст. 8, частині 2 і 3 статті 22, статтям 46, 56, 64 Основного закону, оскільки звужують обсяг набутого позивачем права у попередньому 2023. Тому до застосування така норма не підлягає. Просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою заяву задоволити.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з таких підстав.

Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції про залишення заяви про роз`яснення рішення без задоволення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Згідно з ч.2, ч.4 ст.254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Згідно з пунктом 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

У свою чергу, рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності. У мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався, тоді як резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції.

Зі змісту рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 вбачається, що таке в цілому, як і його резолютивна частина, є чіткими та зрозумілими, загалом рішення містить виклад встановлених судом обставин та мотивів, з яких суд виходив при його прийнятті, а також посилання на положення закону, якими керувався суд.

Доказів на підтвердження наявності обставин, які перешкоджають виконанню судового рішення, чи ускладнюють його виконання або роблять неможливим разом із заявою заявником не надано, як суду першої, так і апеляційної інстанції.

Апеляційний суд зазначає, що наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі мотиви, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо не вирішення питання, на яке покликається позивач, шляхом роз`яснення судового рішення.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, текст судового рішення труднощів для розуміння не викликає, суть його ясна та не двозначна, тому розширеного тлумачення шляхом його роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу не потребує, а наведені заявником мотиви фактично свідчать про обставини в процесі його виконання і мають вирішуватися в іншому правовому полі.

Враховуючи усе наведене вище, колегія суддів вважає, що обставини, необхідні для реалізації інституту роз`яснення судового рішення, відсутні у спірних правовідносинах.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що судове рішення, в цілому, як і його резолютивна частина, є чітким та зрозумілим, містить виклад встановлених судом обставин та мотивів, з яких суд виходив при його прийнятті, а також покликання на положення закону, якими він керувався, а тому підстави для роз`яснення рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.242, 243, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року про відмову у роз`ясненні судового рішення у справі №460/17647/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 26.07.2024.