Справа № 140/986/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/986/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач-1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення за червень, липень, серпень 2023 року в розмірі 209819,71 грн в період перебування у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за червень, липень, серпень 2023 року в розмірі 209819,71 грн в період перебування у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача 05.04.2023 наказом командира Корпусу резерву Сухопутних військ ЗСУ № 106 звільнено із займаної посади начальника озброєння заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 та зараховано з 09.04.2023 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з утриманням на усіх видах забезпечення. Лише наказом Командувача Сухопутних військ ЗСУ від 06.09.2023 № 814 позивача призначено на посаду офіцера організаційно-штатного відділу управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 .

Тобто, позивач всупереч вимогам абзацу 1 пункту 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 перебував у розпорядженні командира Корпусу резерву Сухопутних військ ЗСУ на 2 місяці 28 днів більше, ніж передбачено Положенням № 1153/2008.

При цьому, в період утримання позивача у розпорядженні командира Корпусу резерву Сухопутних військ ЗСУ понад встановлені строки 2 місяці, йому не було нараховане та не виплачене належне грошове забезпечення. За наведеним позивачем розрахунком, сума належного до виплати грошового забезпечення за спірний період становить 209819,71 грн. З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 20.02.2024 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 КАС України ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позов (а.с. 60-62), відповідач-1 позовні вимоги заперечив та зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05.04.2023 №106 підполковника ОСОБА_2 , начальника озброєння заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 з 09.04.2023 було звільнено із займаної посади, зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , та визначено утримувати на всіх видах забезпечення (в тому числі і фінансовому) та у списках особового складу військової частини НОМЕР_2 . А тому військова частина НОМЕР_1 не могла здійснювати і не здійснювала жодних нарахувань та виплат грошового забезпечення позивачеві за час його проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 . Окремо зазначає, що вимога позивача виплатити йому додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. за червень, липень, серпень 2023 року є безпідставною, оскільки згідно абзацу 6 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» така виплата передбачена на період воєнного стану військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань. При цьому, позивач не надав жодних підтверджень виконання ним бойових (спеціальних) завдань чи участі в бойових діях протягом червня - серпня 2023 року, також така інформація відсутня у військовій частині НОМЕР_1 . Зважаючи на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У поданій суду відповіді на відзив представник позивача ще раз підтвердила свою правову позицію щодо бездіяльності відповідача у виплаті йому грошового забезпечення не у повному розмірі відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.72-74).

Представник відповідача-1 у запереченні на відповідь на відзив (а.с. 92-93) підтримав свою позицію, наведену у відзиві на позовні заяву та просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 12.06.2024 залучено до участі у справі як другого відповідача Військову частину НОМЕР_2 (далі в/ч НОМЕР_2 , відповідач-2).

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву (а.с. 117-118) позовні вимоги заперечив та зазначив, що хоч на період спірних правовідносин позивач і перебував на усіх видах забезпечення в/ч НОМЕР_2 , однак наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 09.04.2023 № 99 був звільнений з займаних посад і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 05.04.2023 року № 106. Тому, оскільки позивач не перебував на жодній посаді у в/ч НОМЕР_2 , тому підстави для виплати грошового забезпечення у розмірах визначеними Законом № 2011-XII та Порядком № 260 відсутні. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 .

Наказом командира Корпусу Резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 05.04.2023 №106 підполковника ОСОБА_1 , начальника озброєння заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2018 № 1153/2008 з 09.04.2023 звільнено із займаної посади, зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , та визначено утримувати на всіх видах забезпечення (в тому числі і фінансовому) та у списках особового складу НОМЕР_4 окремої механізованої Степової бригади Корпусу Резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (а.с. 27).

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.04.2023 №99 підполковника ОСОБА_1 , начальника озброєння заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 звільнено із займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , та наказано утримувати на всіх видах забезпечення та у списках особового складу Військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України (а.с. 126 зворот).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.09.2023 № 255 вважати таким, що вибув для подальшого проходження служби з 12.09.2023 підполковника ОСОБА_1 , колишнього начальника озброєння - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого від займаної посади наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.09.2023 № 814, та призначеного офіцером організаційно-штатного відділу Управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що посаду і справи здав і вибув до нового місця служби та з 12.09.2023 виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення військової частини (а.с. 127).

Відповідно до довідки №1664/ДС від 27.08.2023, виданою в/ч НОМЕР_2 грошове забезпечення ОСОБА_1 , становить, зокрема, за квітень 2023 року 44188,73 грн, за травень 2023 року 41367,90 грн, за червень 2023 року 8516,48 грн, за липень 2023 року 2115,00 грн (а.с. 36).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі регулюються Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України

від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Порядок № 1153/2008).

Відповідно до пункту 116 Порядку № 1153/2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: 1) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців; 2) якщо посада, на яку призначено військовослужбовця, належить до номенклатури призначення нижчої посадової особи і не є вакантною, а також до номенклатури призначення командира військової частини НОМЕР_5 ; 3) пониження у посаді в порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення або призначення на нижчу посаду на підставі висновку атестування, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду; 4) повернення депутатів, які є військовослужбовцями, після закінчення строку їх депутатських повноважень; 5) повернення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти; 6) повернення військовослужбовців, які були направлені за кордон для проходження військової служби або навчання, - у разі неможливості призначення на посаду; 7) закінчення строку перебування військовослужбовців на посадах науково-педагогічних і наукових працівників вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, науково-дослідних установ, керівників закладів культури, які належать до базової мережі закладів культури загальнодержавного рівня, та необрання їх на зазначені посади за результатами нового конкурсу; 8) скасування допуску до державної таємниці - до вирішення питання дальшого проходження військової служби; 9) відрахування слухача денної форми навчання з вищого навчального закладу; 10) визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - до звільнення з військової служби; 11) якщо в особливий період випускники вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти після завершення навчання не можуть бути безпосередньо призначені на посади; 11-1) офіцери запасу, призвані на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, - до призначення на посади; 11-2) припинення повноважень Міністра оборони України, на посаду патронатної служби якого був призначений військовослужбовець, - у разі неможливості призначення на посаду; 11-3) перебування з близькими особами у прямому підпорядкуванні, якщо протягом місяця з моменту виникнення таких обставин неможливо призначити на посаду, що виключає пряме підпорядкування; 12) навчання військовослужбовців за денною формою у вищому навчальному закладі іншого військового формування - до закінчення навчання; 12-1) відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України; 13) якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання; 14) якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі; 15) якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення; 16) перебування військовослужбовця у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (шестирічного віку - за медичними показниками), у разі розформування військової частини та за відсутності можливості перемістити такого військовослужбовця на вакантну посаду - до закінчення відпустки по догляду за дитиною.

Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).

Матеріальне та грошове забезпечення військовослужбовців, зарахованих у розпорядження відповідних командирів (начальників), здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 117 Порядку № 1153/2008 призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12 - 16 пункту 116 цього Положення.

Частиною другою статті 9 Закону № №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частина 4 цієї ж статті встановлює, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

В той же час, виплату грошового забезпечення у період перебування у розпорядженні або звільнення від посад врегульовано розділом XXVIII Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі Порядок № 260, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, пунктом 1 розділу XXVIII Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Такий порядок виплати грошового забезпечення не стосується військовослужбовців, зарахованих у розпорядження посадових осіб (які мають право призначення на посади) відповідно до підпунктів 12-1 та 13 пункту 116, а також пункту 122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Відповідно до пункту 2 розділу XXVIII Порядку № 260 днем звільнення військовослужбовця з посади, яку він займає, вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків.

Пунктом 6 розділу XXVIII Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.

Виходячи із системного аналізу наведених положень Порядку № 260, військовослужбовець у випадку неможливості його призначення на посаду, через два місяці отримує грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за винятком випадків продовження строків виплати лише за рішенням Міністра оборони України.

Як слідує з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2023 рік, грошове забезпечення останньому виплачувалось, зокрема, у квітні 2023 року виходячи з розміру посадового окладу 6770,00 грн, окладу за військовим званням -1410,00 грн, надбавки за вислугу років 4090,00 грн, премії 26403,00 грн, надбавки за особливості проходження служби 7975,50 грн, надбавки за таємність 677,00 грн; у травні 2023 року, виходячи з розміру посадового окладу 6770,00 грн, окладу за військовим званням -1410,00 грн, надбавки за вислугу років 4090,00 грн, премії 26403,00 грн, надбавки за особливості проходження служби 7975,50 грн, надбавки за таємність 180,53 грн; у червні 2023 року, виходячи з розміру посадового окладу 6770,00 грн, окладу за військовим званням -1410,00 грн, надбавки за вислугу років 4090,00 грн, премії 26403,00 грн, надбавки за особливості проходження служби 7975,50 грн, у липні 2023 року, виходячи з розміру посадового окладу 2631,00 грн, окладу за військовим званням -1410,00 грн, надбавки за вислугу років 1720,50 грн, премії 7920,90 грн, надбавки за особливості проходження служби 3354,90 грн, а у серпні вересні 2023 року, виходячи з розміру окладу за військовим званням 1410,00 грн та надбавки за вислугу років 705,00 грн (а.с. 129).

Тобто, впродовж двох місяців після зарахування позивача в розпорядження військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 виплачувалось грошове забезпечення в/ч НОМЕР_2 в розмірі грошового забезпечення, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, а після спливу двох місяців, в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, що підтверджено матеріалами справи.

Доказів про прийняття Міністром оборони України рішення про продовження строків виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 в розмірі грошового забезпечення, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження понад два місяці, сторонами не надано.

Отже, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач-2 нараховував та виплачував ОСОБА_1 грошове забезпечення після його зарахування в розпорядження військової частини НОМЕР_1 у відповідності до вимог розділу XXVIII Порядку № 260 , а отже діяв правомірно.

Щодо твердження позивача про те, що до складу грошового забезпечення у спірний період підлягала включенню і додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який існує на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), якою було первісно запроваджено виплату додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн та до 100000,00 грн.

Абзацами 1, 4 та 5 пункту 1 вказаної Постанови (у редакції, чинній з 21.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям врегульовано Порядком № 260.

Так, згідно з пунктом 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Отже, за змістом вказаних нормативних актів, виплата додаткової винагороди в розмірі до 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується військовослужбовцям, які виконують бойові завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ.

Суд зазначає, що ні позивачем, ні відповідачем не надано суду жодних доказів про те, що у спірний період червень-серпень 2023 року ОСОБА_1 виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил).

Отже, сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків під час дії воєнного стану не створює для відповідача обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження виконання бойових завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачем за спірний період червень-серпень 2023 року правомірно не було нараховано та не виплачено ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі до 30000,00 грн., позаяк право на її отримання в нього не виникло.

При цьому, суд звертає увагу, що предметом спірних правовідносин у даній справі є визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення за червень, липень, серпень 2023 року в розмірі 209819,71 грн в період перебування у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання здійснити нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення. Правомірність перебування позивача у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з 09.04.2023 по 12.09.2023 не є предметом спору у цій справі. Відтак, суд надавав правову оцінку діям відповідача щодо правомірності нарахування та виплати грошового забезпечення за спірний період.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, також встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк