Справа № 500/3547/24
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3547/24

26 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач, із врахування заяви про уточнення позовних вимог, просить:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування періодів роботи з 01.01.1990 року по 01.01.1991 в колгоспі «Дружба» до страхового стажу протиправною;

скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії №00 від 18.09.2023 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1990 по 01.01.1991 в колгоспі «Дружба» і відновити ОСОБА_1 виплату пенсії по віку після 60 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 09.05.2023 для призначення пенсії за віком, яка була призначена йому з 22.04.2023. Позивач отримував пенсію з 22.04.2023 по 01.10.2023. В подальшому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2023 №00 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 1990 - 1991 роки, оскільки в наданих документах міститься суперечлива інформація щодо факту роботи, а саме згідно записів трудової книжки в 1990-1991 роках особа працювала в колгоспі «Зоря», а відомості про відпрацьовані трудодні у вищевказаних роках внесено в довідку від 15.03.2023 року № 94, видану за період роботи в колгоспі «Дружба».

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною щодо не зарахування спірного періоду до його страхового стажу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.06.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 14.06.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У встановлений строк відповідачі відзиву не подали, як і будь яких клопотань.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 09.05.2023 про призначення пенсії за віком, яка була призначена йому з 22.04.2023.

Позивач отримував пенсію з 22.04.2023 по 01.10.2023.

22.09.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області направило позивачу лист, яким повідомило, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2023 №00 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначило, що на час звернення ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком після 60 років у нього наявний загальний стаж склав 29 років 6 місяців 2 дні.

У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вказано, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 1990 - 1991 роки, оскільки в наданих документах міститься суперечлива інформація щодо факту роботи, а саме згідно записів трудової книжки в 1990-1991 роках особа працювала в колгоспі «Зоря», а відомості про відпрацьовані трудодні у вищевказаних роках внесено в довідку від 15.03.2023 року № 94, видану за період роботи в колгоспі «Дружба». Враховуючи зазначене документи направлені на перевірку для підтвердження достовірності видачі даних відображених в довідці.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1990 по 01.01.1991 в колгоспі «Дружба», звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини третьої статті 24 Закону №1058-IV)

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 постановою Кабінету Міністрів України №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637), пунктами 1 та 3 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 31.12.1978 за спірний період роботи встановлено, що з 03.01.1989 по 12.12.1996, позивач працював в колгоспі «Зоря» (арк.справи 36 зворот).

Разом з тим, на підтвердження спірного періоду роботи позивач надав довідку видану Колиндянською сільською радою Чортківського району від 15.03.2023 № 94, у якій вказано що позивач у спірний період з 1990 по 1991 роки працював в колгоспі «Дружба» (арк.справи 47).

Вищенаведене слугує підставою для висновку, що позивач у спірний період з 1990 по 1991 роки щодо роботи у колгоспі «Дружба» перебував офіційних трудових відносинах на іншій роботі колгоспі «Зоря», що підтверджується трудовою книжкою позивача.

В спірному випадку трудова книжка позивача не містить відомостей про трудову участь позивача у колгоспі «Дружба» у період з 1990 по 1991 роки.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що згідно вищезгаданої довідки від 15.03.2023 № 94 позивач у спірний період з 1990 по 1991 роки працював в колгоспі «Дружба» у будівельній бригаді,

- у 1990 році відпрацював 78 людино-днів;

- у 1991 році відпрацював 122 людино-дні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області була проведена перевірки вказаної довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 , який працював в колгоспі «Дружба» за період з 12.06.1979 по 31.12.1991.

Так, згідно акту від 20.10.2023 №1900-1102-1/5099 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області встановлено, що в книзі обліку трудового стажу і заробітку зроблено запис за 1990 рік, що ОСОБА_1 відпрацював в будівельній бригаді 78 людино-днів при встановленому мінімумі 180 і заробив 566,26крб. Перевіркою книги обліку розрахунків по оплаті за 1990 рік ( на титульній сторінці зроблено запис: Розрахункові відомості за 1990. Бр.№1) встановлено факт нарахування заробітної плати ОСОБА_1 (саме так вказане по батькові): за січень-лютий 1990 року та липень-грудень 1990 року.

Розбіжностей між фактичними даними про заробіток і відпрацьовані людино-дні із записами в книзі обліку трудового стажу і заробітку перевіркою не виявлено. В книзі обліку трудового стажу і заробітку зроблено запис за 1991 рік, що ОСОБА_1 відпрацював в будівельній бригаді 122 людино-дні при встановленому мінімумі 180 і заробив 1861,87крб. Перевіркою книги обліку розрахунків по оплаті за 1991 рік ( нетитульній сторінці зроблено запис: «Бр.№1») встановлено факт нарахування заробітної плати ОСОБА_1 (саме так вказано по батькові): за січень-жовтень 1991 року. Достовірність даних встановити не можливо, так як інформація про заробіток і відпрацьовані людино-дні за рік неповна, немає відомостей за листопад-грудень 1991 рік (арк.справи 15-17).

Отже, довідкою від 15.03.2023 № 94 та актом від 20.10.2023 №1900-1102-1/5099 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про проведення перевірки довідки про заробітну плату підтверджується, що позивач у спірний період з 1990 по 1991 роки працював в колгоспі «Дружба» у будівельній бригаді.

У пункті 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, які стосуються уточнюючих довідок щодо пільгового стажу.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 р. у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Відмовляючи у призначенні пенсії за віком Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вказано, що в наданих документах міститься суперечлива інформація щодо факту роботи, а саме згідно записів трудової книжки в 1990-1991 роках особа працювала в колгоспі «Зоря», а відомості про відпрацьовані трудодні у вищевказаних роках внесено в довідку від 15.03.2023 року № 94, видану за період роботи в колгоспі «Дружба».

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки та іншої документації.

При цьому суд зазначає, що довідкою № 94 від 15.03.2023 виданою Колиндянською сільською радою Чортківського району підтверджується факт трудової діяльності позивача у спірний період з 1990 по 1991 роки в колгоспі «Дружба».

З оскаржуваного рішення не вбачається чи відповідачем в межах своєї компетенції надавалась оцінка періоду трудової діяльності позивача з 1990 по 1991 роки в колгоспі «Дружба» який міститься у довідці про заробітну плату № 94 від 15.03.2023.

Таким чином, суд оцінює критично підстави для відмови зарахувати спірний період до страхового стажу, на які вказало у рішенні №00 від 18.09.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №00 від 18.09.2023 є необґрунтованим та протиправним, а тому підлягає скасуванню судом.

За встановлених у цій справі обставин наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 1990 по 1991 роки в колгоспі «Дружба» згідно довідки про заробітну плату № 94 від 15.03.2023 виданою Колиндянською сільською радою Чортківського району.

Щодо позовної вимоги про відновлення виплати пенсії за віком, суд враховує таке.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Окрім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 09.05.2023 про призначення з пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 КАС України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №00 від 18.09.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.1990 по 01.01.1991 в колгоспі «Дружба» згідно довідки про заробітну плату №94 від 15.03.2023 виданою Колиндянською сільською радою Чортківського району.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 26 липня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001 ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.