Справа № 260/9579/23
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 липня 2024 року

м. Київ

справа №260/9579/23

адміністративне провадження №К/990/27201/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного суду від 29.01.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2024 у справі №260/9579/23 за позовом керівника Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави до Солотвинської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У 2023 році керівник Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області щодо незабезпечення безкоштовним харчуванням дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються в інклюзивних класах, дітей з числа осіб, визначених у статтях 10, 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та дітей, які мають статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів в закладах освіти Солотвинської селищної ради;

- зобов`язати Солотвинську селищну раду Тячівського району Закарпатської області вчинити дії, спрямовані на забезпечення безкоштовним харчуванням дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються в інклюзивних класах, дітей з числа осіб, визначених у статтях 10, 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та дітей, які мають статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів в закладах освіти Солотвинської селищної ради.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалою від 10.11.2023 відкрив провадження, вирішив розглядати і розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2024, позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області щодо незабезпечення безкоштовним харчуванням дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються в інклюзивних класах, дітей з числа осіб, визначених у статтях 10, 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та дітей, які мають статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів в закладах освіти Солотвинської селищної ради;

- в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

15.07.2024 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, в якій скаржник просить скасувати рішення Закарпатського окружного суду від 29.01.2024, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2024 та прийняти нову постанову у справі, якою в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд установив, що вона не відповідає вимогам статті 330 КАС України, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї статті передбачено, що судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, судові рішення, які прийняті у порядку спрощеного позовного провадження, можуть бути оскаржені у виняткових випадках, доведення яких покладається на скаржника.

Разом з тим, приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, мають забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Таким чином, касаційна скарга має містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник зобов`язаний зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, представник скаржника вказує на те, що суди попередніх інстанції дійшли помилкового висновку та застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених Верховним Судом України у постанові від 24.01.2023 у справі № 120/6653/21-а. Водночас, скаржник не зазначає яку саме норму права судами попередніх інстанції застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Суд не бере до уваги вказані скаржником в касаційній скарзі висновки Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, постанову Верховного Суду від 19.03.2024 у справі №340/11/23, оскільки вищезазначені постанови прийняті щодо іншого предмету спору, інших спірних правовідносин та на підставі інших фактичних обставин, ніж у справі №260/9579/23.

Так у справі №826/13768/16 предметом спору є протокольне рішення міжвідомчої робочої групи з питань надрокористування від 30.12.2010 № 10-11 у частині погодження надання ТОВ «Парі» дозволу на користування надрами з метою видобування природного газу на Нікловицькому родовищі, наказ Мінприроди від 10.01.2011 № 6 у тій частині, якою оформлено й видано ТОВ «Парі» спеціальний дозвіл на користування надрами Нікловицького родовища від 13.01.2011 № 5386 та спеціальний дозвіл на користування надрами від 13.01.2011 № 5386, виданий Міністерством охорони навколишнього природного середовища України ТОВ «Парі» з метою видобування природного газу на Нікловицькому родовищі.

У справі №912/2385/18 спір виник щодо визнання недійсними додаткових угод до договору №17-91 про постачання природного газу від 23.10.2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" та Відділом освіти, молоді та спорту Устинівської районної державної адміністрації: № 1 від 24.10.2017, №2 від 24.10.2017, №3 від 24.10.2017, №4 від 15.11.2017 та стягнення з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" на користь бюджету надмірно сплачених грошових коштів в розмірі 90 577,26 грн.

У справі №340/11/23 предметом спору є неналежне виконанням Відділом освіти Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області вимог статті 8 Закону України від 13.01.2005 № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» щодо ненарахування та невиплати випускникам навчальних закладів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги упродовж 2021 та 2022 років.

Суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, як на підставу для перегляду оскаржуваних рішень за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається не окремо від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Посилання на практику Верховного Суду без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанції у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Отже, касаційна скарга Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за формою та змістом не відповідає положенням статті 330 КАС України, оскільки у ній не зазначено належне обґрунтування підстав касаційного оскарження, зокрема, щодо правильного та (або) додаткового визначення підстав касаційного оскарження.

За таких обставин касаційну скаргу слід залишити без руху й надати скаржникові строу для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням про наявність випадків визначених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний пункт.

Колегія суддів зауважує, що згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Водночас за правилом частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Беручи до уваги те, що касаційна скарга подана без дотримання вимог, встановлених КАС України, то її слідь залишити без руху на підставі частини другої, третьої статті 332 КАС України та надати скаржниці десятиденний строк з дня вручення їй ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначеного вище недоліку, а саме: навести підстави касаційного оскарження згідно до частини четвертої статті 328 КАС України з відповідним обґрунтуванням.

Керуючись ст. 169, 330, 332, 359 України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного суду від 29.01.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2024 у справі №260/9579/23 залишити без руху.

Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа