Справа № 160/2397/24
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2024 рокуСправа №160/2397/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, -
25.01.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати п. 1. Наказу № 2001к від 02.11.2023 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 07.11.2023 № 792 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліції» та визначення суми відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчено;
- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, яку рахувати з 08.11.2023, до дати фактичного поновлення позивача на посаді.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07.11.2023 позивача було звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) згідно наказу відповідача від 07.11.2023 №792 о/с. На думку позивача у його діях відсутній склад будь-якого дисциплінарного проступку, а тим більше вчинки, що дискредитують працівників поліції, а тому скасування оскаржуваних наказів є підставою для поновлення позивача на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений. Позивач також зазначив, що оскаржувані накази не відповідають критеріям обґрунтованості та безсторонності, добросовісності, розсудливості.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 12.02.2024 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 відкрито провадження у справі № 160/2397/24 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
15.03.2024 представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що під час проведеного службового розслідування стосовно ОСОБА_1 встановлено факт порушення ним службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1, частини 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6, 9, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 6 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575, пунктів 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, підпункту 1 пункту 6 розділу І Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 Nє 757, абзацу 10 пункту 7 розділу III Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2016 №50, пунктів 12, 17, 18, 20, 22, 25 розділу 2 посадової інструкції №45/6-33дск від 24.01.2023, Присяги працівника поліції, що виразилось у керуванні незакріпленим службовим транспортним засобом, порушенні строків виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку статті 40 КПК України, а також виконання такого доручення не у повному обсязі, не проходженні щомісячного тестування у квітні, травні, червні, липні, серпні та вересні 2023 року за окремими видами службової підготовки в «Інформаційному порталі Національної поліції України», не повідомленні за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» про відомі йому факти незаконного поводження зі зброєю та боєприпасами, не доповіді про це рапортом керівникові підрозділу поліції та не вжитті заходів щодо припинення вказаного правопорушення, тобто скоєнні в умовах воєнного стану проступку, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов?язкам, вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2018 року по 07.11.2023 проходив службу в Національній поліції України, на час звільнення перебував на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
07.11.2023 наказом ГУНП №792 о/с оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Криворізького районного управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 07.11.2023 року.
Підставою видання наказу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції став наказ ГУНП від 02.11.2023 №2001к, яким на останнього було накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 стали матеріали службового розслідування проведеного відповідно до наказу ГУНП від 19.10.2023 №2135, з у урахуванням змін внесених наказом ГУНП від 21.10.2023 №2184 щодо можливого порушення службової дисципліни оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Криворізького РУП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_1 , інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Криворізького РУП ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та неналежної організації роботи останніх керівництвом даного районного управління поліції, що призвело до проведення 19.10.2023 обшуків у вказаних поліцейських.
У період часу з 07.40 год. 19.10.2023 по 16.00 год. 19.10.2023 було проведено обшуки у службовому кабінеті №304 Криворізького РУП ГУНП, закріпленого за лейтенантом поліції ОСОБА_1 (ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2023), та за місцем реєстрації останнього по АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а також в належному йому автомобілі «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 .
Крім цього, проведено обшуки в службовому кабінеті №405 Криворізького РУП ГУНП, закріпленого за старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2023) та за місцем реєстрації останнього по АДРЕСА_3 , за місцем фактичного проживання по вул. Веретовського, буд. №6, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, в гаражі, розташованому біля буд. №14 по вул. Спаська, у м. Кривому Розі, а також належному йому автомобілі «Mercedes-Benz С 180», н.з. НОМЕР_2 .
За результатами обшуків у лейтенанта поліції ОСОБА_1 вилучено мобільний телефон Xiaomi Redmi S Pro. У старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (відповідно до інформації УВБ в Дніпропетровській області) виявлено та вилучено мобільний телефон Apple iPhone 13, автоматична зброя, візуально схожа на автомат (Калашникова) в кількості 30 одиниць, 9 пістолетів та 30 патронів. Більш точна інформація про вилучену зброю відсутня, у наданні копій процесуальних документів було відмовлено.
19.10.2023 старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 , було затримано старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 у порядку статті 208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст: 263 КК України.
У подальшому, 20.10.2023 рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном 60 діб, з можливістю внесення застави у розмірі 671000 грн. 24.10.2023 останнього було звільнено з-під варти у зв?язку із внесенням застави.
В ході проведення службового розслідування членами дисциплінарної комісії встановлено порушення у службовій діяльності лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
Так, встановлені порушення вимог Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 №757.
Згідно журналу виїзду та повернення транспортних засобів Криворізького РУП ГУНП (інв. №43) 22.06.2023 лейтенант поліції ОСОБА_1 здійснив виїзд на службовому автомобілі «Daewoo Sens», н. з. НОМЕР_3 . Однак, відповідно до наказу ГУНП від 31.01.2023 №293 лейтенант поліції ОСОБА_1 за вказаним транспортним засобом не закріплений.
Також, встановлено, що доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України №45/10-459д від 28.07.2023 виконано лейтенантом поліції ОСОБА_1 з порушенням строків виконання та не у повному обсязі.
Відповідно до журналу реєстрації вхідних документів №133 н/т., вказане доручення надійшло до ВКП Криворізького РУП 28.07.2023 за вх. №1444д та отримано для виконання лейтенантом поліції ОСОБА_1 .
У свою чергу, рапорт лейтенанта поліції ОСОБА_1 про виконання доручення було скеровано до сектору дізнання Криворізького РУП ГУНП лише 18.08.2023 за вих. №45/6-1444д.
Таким чином, лейтенантом поліції ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 6 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575.
Оперуповноважений відділу кримінальної поліції Криворізького РУП ГУНП лейтенант поліції ОСОБА_1 (0129711) у квітні, травні, червні, липні, серпні та вересні 2023 року не проходив на Освітньому порталі НПТУ щомісячне тестування з функціональної підготовки, а також у квітні не пройшов тестування з вогневої підготовки, а саме: розділ «заходи безпеки при поводженні зі зброєю» (довідка заступника начальника управління-начальника ВПН УКЗ ГУНП полковника поліції ОСОБА_5 від 25.10.2023).
Таким чином, лейтенантом поліції ОСОБА_1 допущено порушення вимог абзацу 10 пункту 7 розділу III Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2016 №50, відповідно до якого поліцейські зобов?язані самостійно опановувати розміщену на Освітньому порталі навчальну тематику за видами службової підготовки та щомісячно проходити тестування в ньому для визначення власного рівня службової підготовленості.
Слід зазначити, що лейтенант поліції ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис з вимогами службових телеграм Криворізького РУП від 06.01.2023 №45/7-32, від 18.01.2023 №45/7-120, щодо обов?язкової необхідності своєчасного проходження усіма поліцейськими щомісячного тестування на «Освітньому порталі НПУ». Крім того, останніх було ознайомлено під підпис з вимогами службових телеграм ГУНП від 19.05.2023 №2833/103/01-2023 та Криворізького РУП від 22.05.2023 №45/7-1020 «Про стан дотримання дисципліни та законності з початку 2023 року».
19.10.2023 в рамках даного службового розслідування лейтенант поліції ОСОБА_1 надав під відеозапис усні пояснення члену дисциплінарної комісії.
Так, лейтенант поліції ОСОБА_1 підтвердив, що 19.10.2023 працівниками ДБР та СБУ проводилися обшуки за місцем мешкання та реєстрації останнього, а також у його власному автомобілі.
Лейтенант поліції ОСОБА_1 вказав, що перебуває у дружніх стосунках із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 . Останні разом знаходили зброю та боєприпаси і реалізовували їх. Зброю для реалізації знаходили через сторонніх осіб.
Безпосередньо пошуком покупця та реалізацією займався старший лейтенант поліції ОСОБА_2 .
Крім цього, лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомив, що від невстановлених осіб вони отримали для реалізації автомати Калашникова в кількості 33 штуки та пістолети, однак їх реалізувати не встигли. Вказану зброю у не відомому місці сховав старший лейтенант поліції ОСОБА_2 . На думку ОСОБА_1 це може бути гараж.
Надані пояснення лейтенантом поліції ОСОБА_1 були зафіксовані за допомогою відеозапису. Даний відеозапис був переглянутий членами дисциплінарної комісії про що складено відповідний акт від 27.10.2023 №50/2-932.
У свою чергу, лейтенант поліції ОСОБА_1 відмовився від надання письмового пояснення, у тому числі стосовно виявлених порушень у його службовій діяльності, посилаючись на ст. 63 Конституції України.
Слід вказати, що лейтенант поліції ОСОБА_1 у порушення вимог частини 2 статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 6, 7 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, про відомі йому факти незаконного поводження зі зброєю та боєприпасами, невідкладно не повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102», не вжили заходів щодо припинення правопорушенню та не доповів про це рапортом керівникові підрозділу поліції.
Вважаючи вищевказані накази відповідача протиправними, а звільнення незаконним, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Як передбачено ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Таким чином, суд доходить до переконання про те, що інститут Присяги поліцейського вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем - поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності.
При цьому, у кореспонденції з ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" інститут Присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.
Частинами першою, другою статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини першої статті 77 Закону).
Закон України від 15.03.2018 №2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" набрав чинності 07.10.2018.
Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні ч.1 ст.12 Статуту визнається дисциплінарним проступком.
Отже, до кола формальних ознак дисциплінарного проступку поліцейського належать: 1) недотримання вимог чинних нормативно-правових актів; 2) недотримання Присяги поліцейського; 3) невиконання наказів керівників; 4) неналежний рівень знань положень нормативно-правових актів та змісту власних функціональних обов`язків за посадою; 5) не виявлення поваги до прав, честі і гідності людини, не утримання від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 6) ненадання допомоги та не запобігання вчиненню правопорушень; 7) не вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського із одночасним інформуванням про це безпосереднього керівника; 8) не утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки; 9) не утримання від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 10) недотримання правил внутрішнього розпорядку; 11) невиконання заходів безпеки у службовій діяльності; 12) незабезпечення належного рівня власної професійної підготовки (кваліфікації); 13) неналежне ставлення до збереження службового майна, незабезпечення належного стану зброї та спеціальних засобів; 14) не виявлення поваги до честі і гідності інших поліцейських і працівників поліції, не надання допомоги іншим поліцейським, не стримування інших поліцейських від вчинення правопорушень; 15) не дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення; 15) не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформування керівника про будь-які порушення службової дисципліни; 16) перебування на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 17) невжиття заходів із забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України.
За приписами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина п`ята статті 13).
Як обумовлено частинами першою та другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Разом із тим, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
У відповідності до приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Вимоги до змісту висновку службового розслідування визначені пунктом 4 розділу VI Порядку №893, що узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту.
Недоліків в організації службового розслідування, а також нездоланних та непереборних дефектів у процедурі службового розслідування судом під час вирішення спору не виявлено.
Ознак порушення прав та інтересів заявника у процедурі службового розслідування матеріали справи не містять.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.
Згідно з п.2 розділу IV Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.
Зі змісту наведених норм закону та Порядку №893 слідує, що законодавець наділив поліцейського правом "бути почутим" у ході службового розслідування.
Заявник був обізнаний із фактом проведення службового розслідування і безперешкодно та добровільно відмовився від надання письмових пояснень.
Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У цій справі спір стосується правомірності індивідуальних актів відповідача, якими встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, внаслідок чого до нього застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Суд оцінює оскаржувані накази ГУНП в Дніпропетровській області з точки зору їх відповідності критеріям правомірності, що визначені частиною другою статті 2 КАС України, а саме - чи прийняті ці накази: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За обставин цього спору підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції слугував висновок службового розслідування, затверджений 02.11.2023 начальником ГУНП в Дніпропетровській області, а саме за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1, частини 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6, 9, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 6 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575, пунктів 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, підпункту 1 пункту 6 розділу І Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 Nє 757, абзацу 10 пункту 7 розділу III Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2016 №50, пунктів 12, 17, 18, 20, 22, 25 розділу 2 посадової інструкції №45/6-33дск від 24.01.2023, Присяги працівника поліції, що виразилось у керуванні незакріпленим службовим транспортним засобом, порушенні строків виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку статті 40 КПК України, а також виконання такого доручення не у повному обсязі, не проходженні щомісячного тестування у квітні, травні, червні, липні, серпні та вересні 2023 року за окремими видами службової підготовки в «Інформаційному порталі Національної поліції України», не повідомленні за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» про відомі йому факти незаконного поводження зі зброєю та боєприпасами, не доповіді про це рапортом керівникові підрозділу поліції та не вжитті заходів щодо припинення вказаного правопорушення, тобто скоєнні в умовах воєнного стану проступку, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов?язкам, вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Спростовуючи наведене, позивач наголошував, що при проведенні службового розслідування, відповідачем не зазначено обґрунтованих підстав, які б свідчили про вчинення позивачем будь якого дисциплінарного проступку, що дали б підстави у застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, та зазначені підстави не свідчать про доведеність відповідачем вини останнього у вчиненні дисциплінарного проступку, несумісного зі званням поліцейського, що підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, а також унеможливлює подальше виконання ним обов`язків поліцейського.
Також, позивачем наголошено на тому, що при визначенні міри дисциплінарного впливу, відповідачем не було надано належної оцінки особі, зокрема, ставлення позивача до службових обов`язків та відсутність дисциплінарних стягнень, не було розглянуто інші види дисциплінарних стягнення та неправомірно застосовано найтяжче дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби, висновки відповідача не свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку, несумісного зі званням поліцейського, що підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, а також унеможливлює подальше виконання ним обов`язків поліцейського.
Надаючи оцінку викладеному, суд зазначає, що в межах службового розслідування комісія встановила, що згідно журналу виїзду та повернення транспортних засобів Криворізького РУП ГУНП (інв. №43) 22.06.2023 лейтенант поліції ОСОБА_1 здійснив виїзд на службовому автомобілі «Daewoo Sens», н. з. НОМЕР_3 . Однак, відповідно до наказу ГУНП від 31.01.2023 №293 лейтенант поліції ОСОБА_1 за вказаним транспортним засобом не закріплений.
Згідно наданих до суду матеріалів службового розслідування вбачається, що дійсно 22.06.2023 лейтенант поліції ОСОБА_1 здійснив виїзд на службовому автомобілі «Daewoo Sens», н. з. НОМЕР_3 , водночас останні не містять достеменних доказів того, що такий виїзд здійснено з порушенням законодавства.
Відповідачем не з`ясовано та не долучено до матеріалів службового розслідування доказів зарахування службового автомобіля до штатної групи господарчих транспортних засобів та інформації за ким саме закріплено транспортний засіб, яким керував позивач, не з`ясовано хто надавав дозвіл на керування службовим, не з`ясовано та не долучено до матеріалів службового розслідування розроблені маршрути руху службового транспорту КРУП ГУНП в Дніпропетровській області та докази доведення їх до відома оперативних працівників сектору кримінальної поліції.
Також, матеріали службового розслідування не містять жодного доказу того, що відносно позивача були складені рапорти чи доповідні записки відповідального працівника щодо використання ним незакріплених службових транспортних засобів.
Крім того, службовим розслідуванням встановлено, що доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України №45/10-459д від 28.07.2023 виконано лейтенантом поліції ОСОБА_1 з порушенням строків виконання та не у повному обсязі.
Відповідно до журналу реєстрації вхідних документів №133 н/т., вказане доручення надійшло до ВКП Криворізького РУП 28.07.2023 за вх. №1444д та отримано для виконання лейтенантом поліції ОСОБА_1 .
У свою чергу, рапорт лейтенанта поліції ОСОБА_1 про виконання доручення було скеровано до сектору дізнання Криворізького РУП ГУНП лише 18.08.2023 за вих. №45/6-1444д.
Таким чином, лейтенантом поліції ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 6 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575.
Так, п. 6 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 №575 визначено, що виконання доручень слідчих (дізнавачів) повинно здійснюватися у строки, зазначені у дорученнях. У разі неможливості своєчасного виконання доручення продовження строку його виконання письмово погоджується зі слідчим (дізнавачем), який дав доручення.
З матеріалів службового розслідування вбачається, що доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України №45/10-459д від 28.07.2023 було скеровано працівникам ВКП Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Означеним дорученням було встановлено 10-денний термін для виконання.
Згідно журналу реєстрації вхідних документів №133 н/т., вказане доручення надійшло до ВКП Криворізького РУП 28.07.2023 за вх. №1444д та отримано для виконання лейтенантом поліції ОСОБА_1 , однак позивачем лише 18.08.2023 за вих. №45/6-1444д складено рапорт на ім`я заступника начальника ВКП Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в якому позивач просив вказівок стосовно виконання доручення №45/10-459д від 28.07.2023.
Отже позивачем означене доручення в межах встановленого 10-денного строку виконано не було, що відповідно свідчить про правомірність висновків службового розслідування в цій частині.
Щодо ухилення від проходження щомісячного тестування на знання вимог нормативно-правових актів, якими в своїй діяльності керуються працівники поліції, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог підпункту 10 пункту 7 розділу III Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2016 № 50 (далі - Наказ № 50), особовий склад навчальної групи зобов`язаний: самостійно опановувати розміщену на Освітньому порталі навчальну тематику за видами службової підготовки та щомісячно проходити тестування в ньому для визначення власного рівня службової підготовленості.
Так, службовим розслідуванням, що було проведене відносно позивача, встановлено непроходження ОСОБА_1 щомісячного тестування з функціональної підготовки на Освітньому порталі НПУ у період з квітня 2023 по вересень 2023 включно, а також непроходження позивачем у квітні 2023 тестування з вогневої підготовки.
Означені факти підтверджені довідкою заступника начальника управління ВПН УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області від 25.10.2023.
Отже, позивачем не дотримано вимог Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України та не виконано обов`язку щодо проходження щомісячного тестування на знання вимог нормативно-правових актів, якими в своїй діяльності керуються працівники поліції.
Позивачем не подано до суду доказів проходження щомісячного тестування на знання вимог нормативно-правових актів, якими в своїй діяльності керуються працівники поліції за період з квітня 2023 по вересень 2023 включно та доказів проходження ним у квітні 2023 тестування з вогневої підготовки.
Стосовно не повідомлення ОСОБА_1 за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» про відомі йому факти незаконного поводження зі зброєю та боєприпасами, не доповіді про це рапортом керівникові підрозділу поліції та не вжитті заходів щодо припинення вказаного правопорушення, то з цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
Згідно п. 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.
Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.
Так, судом встановлено, що в рамках проведення службового розслідування позивач відмовився від надання письмових пояснень посилаючись на ст. 63 Конституції України.
Разом з тим, в рамках службового розслідування позивачем були надані усні пояснення, які зафіксовані на відеофайлі 20231019_134540.mp4 (оптичний носій інформації DVD-R, 4.7gb, 120 min, 16х), в яких позивачем було повідомлено про відомі йому факти незаконного поводження зі зброєю та боєприпасами.
Зазначені усні пояснення ОСОБА_1 були досліджені комісією під час проведення службового розслідування, у зв`язку з чим 27.10.2023 було складено акт №50/2-932 про перегляд відеозапису, який міститься у мобільному телефоні Samsung Galaxy M33 5G.
Крім того, означені усні пояснення були досліджені і судом під час розгляду справи.
Суд констатує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського, дискредитують правоохоронний орган влади в цілому. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.
При цьому, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ (національної поліції) та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №806/2555/17.
Повторюючись, суд нагадує, що відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Пунктами 1, 2 статті 18 Закону України «Про Ннаціональну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
За статтею 19 цього ж Закону у разі вчинення протиправних діянь, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Отже, обов`язок дотримуватися етичних, правових і службово-дисциплінарних норм поведінки, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування.
Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним та дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків унаслідок вчинення поліцейським певних дій чи бездіяльності.
Такі ж висновки наведені і у постанові Верховного суду від 07.07.2022 у справі №460/5545/20.
З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позивач власними діями порушив Закон України «Про Національну поліцію», Дисциплінарний статут Національної поліції, Присягу на вірність Українському народові.
В даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, такий проступок вчинений проти інтересів служби та суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, що особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (п. 38 рішення від 12.01.2012 у справі «Горовенки та Бугара проти України»).
Враховуючи встановлений факт вчинення позивачем такого проступку, суд вважає правомірним та обґрунтованим спірний наказ та, відповідно, відсутніми підстави для його скасування та задоволення позовних вимог.
Інші позовні вимоги не підлягають задоволенню як похідні.
Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням та основними засадами адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 КАС України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко