Справа № 240/8728/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

29 липня 2024 року м. Житомир справа № 240/8728/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменко О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 щодо протиправності дій Військової частини НОМЕР_1 про притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2024 №1245 "Про результати проведення службового розслідування по факту виявлення відсутності майна та технічних засобів в ході здачі старшим лейтенантом ОСОБА_1 посади командира взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 ".

Ухвалою судді від 30.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі.

24.06.2024 представника позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити дію наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2024 №1245 "Про результати проведення службового розслідування по факту виявлення відсутності майна та технічних засобів в ході здачі старшим лейтенантом ОСОБА_1 посади командира взводу радіоелектронної боротьби Військової частини НОМЕР_1 " до вирішення вказаної справи по суті;

- зупинити стягнення з грошового забезпечення позивача коштів в рахунок відшкодування завданих збитків згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2024 №1245 "Про результати проведення службового розслідування по факту виявлення відсутності майна та технічних засобів в ході здачі старшим лейтенантом ОСОБА_1 посади командира взводу радіоелектронної боротьби Військової частини НОМЕР_1 ".

Вказану заяву обґрунтовує тим, що є очевидними ознаки протиправності рішення та дій відповідача, як суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності та стягнення з нього коштів, та, як наслідок, порушення прав, свобод та його інтересів. Вважає, що існують підстави для ухвалення рішення про забезпечення позову.

Розгляд поданої заяви судом відкладався, у зв`язку із перебуванням у період з 24.06.2024 до 26.07.2024 судді Єфіменко О.В. у відпустці, на підставі наказу №01-39-в від 03.06.2024.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен врахувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, з викладених норм слідує, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності обставин визначених ч.2 ст.150 КАС України, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Зокрема, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що існує реальна загроза істотного ускладнення виконання чи невиконання рішення суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Застосований судом захід забезпечення позову має відповідати вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, судом встановлено, що фактично зміст її вимог зводиться до протиправності дій відповідача спрямованих на прийняття наказу "Про результати проведення службового розслідування по факту виявлення відсутності майна та технічних засобів в ході здачі старшим лейтенантом ОСОБА_1 посади командира взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 ".

За змістом оскаржуваного наказу майно Військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 2 453 697 грн 49 коп. вважається втраченим з вини ОСОБА_1 , у зв`язку із чим його притягнуто до повної матеріальної відповідальності без урахування кратності.

У той час, обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову, представник позивача переслідує мету зупинити дію оскаржуваного наказу, в частині утримання коштів з позивача грошового забезпечення в рахунок відшкодування завданих збитків згідно з таким наказом. Припускає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову це може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду про задоволення позову, ефективний захист та поновлення порушених прав.

Натомість, суд вважає, що ймовірне настання певних негативних наслідків для позивача у спірних правовідносинах ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову. Так як чинне законодавство передбачає захист порушеного права, в тому числі шляхом відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав позивача, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що саме лише посилання в поданій заяві на потенційну можливість істотного ускладнення ефективного захисту порушеного права або поновлення порушених прав та інтересів позивача, яке призведе до обмеження його прав в частині отримання грошового забезпечення у повному обсязі, не є достатньою підставою для задоволення поданої заяви про забезпечення позову. При цьому, належне обґрунтування такої необхідності, на думку суду, представником позивача не викладено.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду питання про забезпечення позову.

Як свідчать матеріали справи предметом позову, забезпечити який просив позивач, є оскарження наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №1245 від 13.02.2024 "Про результати проведення службового розслідування по факту виявлення відсутності майна та технічних засобів в ході здачі старшим лейтенантом ОСОБА_1 посади командира взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 ". Пунктом 2 оскаржуваного наказу, визнано втраченим майно військової частини на загальну суму 2 453 697 грн 49 коп. з вини позивача.

У той час, обґрунтовуючи позов, представник позивача зазначав, що втрачене майно, винним у втраті якого визнано позивача втрачене в ході ведення бойових дій в умовах необхідної оборони та крайньої необхідності вчинення виправданого службового ризику, що дає підстави для звільнення від відповідальності за його втрату, а тому оскаржуваний наказ прийнятий за відсутності законодавчо-визначених підстав.

Таким чином, прийнятий оскаржуваний наказ, на думку представника позивача, порушує права та законні інтереси позивача, оскільки є протиправним та необґрунтованим, і саме на їх захист був поданий позов.

Натомість, суд, який розглядає питання про необхідність (відсутність такої необхідності) вжити заходи забезпечення позову, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта.

При цьому, прийняте рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Зазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.

Проаналізувавши обґрунтування заяви про забезпечення позову, та шляхи його застосування, суд дійшов висновку, що наявність таких не можуть вважатися підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вони підлягають оцінці під час судового розгляду справи по суті вимог.

У адміністративних справах з приводу оскарження правового акта індивідуальної дії, забезпечуючи такий позов шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, пов`язані з введенням його в дію, суд фактично приймає рішення в цій частині без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим.

Таким чином, навіть вказані заявником наявні ознаки протиправності оскаржуваного рішення є передчасними та будуть розглянуті судом у ході судового розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявником не доведено обґрунтованими доказами існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення по адміністративній справі, або, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, за висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 28.03.2020 у справі №800/521/17 позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин".

Для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами (в даному випадку такі відсутні).

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Відтак, представник позивача як на підставу очевидності протиправних дій посилається на незаконність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.

Однак, суд вважає, що наведені позивачем обставини щодо очевидності протиправності рішення не є достатніми, безспірними та доведеними.

Разом із тим, сам факт подання позову не вказує про наявність ознак очевидної протиправності рішення відповідача, а тому не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Оцінити вказані підстави суд може під час розгляду справи.

В той же час, представником позивача не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

В даному випадку висновок щодо очевидності протиправності оскаржуваного наказу може бути зроблений судом лише за результатами розгляду справи по суті.

А тому, у контексті наведеного слід відмітити, що забезпечення позову шляхом вказаним позивачем у поданій заяві, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Суд звертає увагу на те, що застосування такого заходу забезпечення позову, який просить позивач, є неможливим без дослідження усіх обставин справи, що в свою чергу, входить до предмету доказування у даній адміністративній справі.

Враховуючи співвідношення інтересу заявника із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб, суд дійшов висновку, що обрані ним заходи забезпечення позову не є співмірними із вимогами, які висуває до відповідача.

Тобто, висновок суду про правомірність чи протиправність дій відповідача, може бути викладено тільки у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду справи.

Отже, під час розгляду заяви про забезпечення позову не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 150-154, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №240/8728/24, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Єфіменко