Справа № 160/9924/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2024 рокуСправа №160/9924/24
16 квітня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, період роботи з 11 жовтня 2017 року по 01 вересня 2023 року на посаді вчителя української мови та літератури ЗОШ № 4, працівник освіти;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати звернення, а саме: з 20 березня 2024 року.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність відмови відповідача у зарахуванні до спеціальному стажу позивача окремого періоду роботи позивача. Зазначає, що відповідач безпідставно не зарахував такий період, чим порушив право позивача на призначення пенсії за вислугу років.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - №160/9924/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9924/24, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
08 травня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача-2 надійшов відзив, в якому відповідач-2 проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що позивач не має достатнього спеціального стажу.
14 травня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача-1 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що спеціальний стаж позивача станом на 10.10.2017 року є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років. Разом з відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням відповідача-2 від 27.03.2024 року №79 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. В обґрунтування рішення вказано, що стаж за вислугу років враховується лише по 10.10.2017 року, необхідно мати не менше 26 років 6 місяців, в той час як позивач має 23 роки 09 місяців 26 днів, наявний страховий стаж 34 роки 19 днів.

Згідно форми РС-право до цього рішення період роботи позивача з 11.10.2017 року по 31.12.2023 року не обліковується як спеціальний або пільговий.

Вважаючи таке рішення відповідача-2 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 року №2-р/2019 працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до п. 2-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VIII набрав чинності 11.10.2017 року.

Згідно п. 16 розділу XV Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (далі Перелік).

Згідно Переліку до відповідних посад належить робота в загальноосвітніх навчальних закладах на посаді учителя.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

На час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині обмеження права на пільговий стаж, здобутий після 11 жовтня 2017 року.

Обмеження пунктом 2.1 розділу XV Закону №1058-IV врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 для набуття права на призначення пенсії за вислугою років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відповідно, спеціальний стаж визначається не станом на 11.10.2017 року, а станом на дату звернення за призначенням пенсії.

Аналогічне правозастосування здійснено у постанові Касаційного адміністративного суду від 06.11.2023 року у справі № 240/24/21.

Правозастосування із зарахуванням до спеціального стажу періодів роботи з 11.10.2017 року міститься і у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 року у справі №160/31784/23.

Відповідно, наявні правові підстави для розгляду позовних вимог позивача про зарахування стажу після 11.10.2017 року.

Відповідачі виходили з того, що стаж з 11.10.2017 року не враховується до спеціального стажу. Однак судом вже констатовано, що такий стаж позивача підлягає зарахуванню, при цьому позивачем надано відповідачу докази на підтвердження пільгового характеру роботи позивача в цей час.

В трудовій книжці позивача від 07.10.1988 року НОМЕР_2 наявні наступні записи:

6) 09.11.1995 року - прийнята на посаду вчителя української мови та літератури;

9) 01.09.2023 року - звільнена згідно п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (за угодою сторін).

Згідно довідки Гімназії №4 Павлоградської міської ради від 15.03.2024 року №01-14/47 позивач дійсно працювала в цій гімназії вчителем української мови та літератури з 09.11.1995 року по 01.09.2023 року. За період роботи у відпустці без збереження заробітної плати не знаходилася. Педагогічний стаж на момент звільнення (01.09.2023 року) становить 28 років 09 місяців 18 днів.

Згідно наказу Гімназії №4 Павлоградської міської ради від 31.08.2023 року №97-к позивача звільнено з посади вчителя української мови та літератури за угодою сторін (стаття 36 п. 1 КЗпП України).

При цьому згідно форми РС-право позивача ним зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи на тій смій посаді з 09.11.1995 року по 10.10.2017 року. Тобто, зауваження до трудової книжки позивача та записів у ній відсутні, спеціальний стаж з 11.10.2017 року не зараховано виключно через позицію відповідача-2 про те, що він не підлягає врахуванню. Оскільки така позиція визнана судом протиправною, а інших підстав для незарахування цього періоду роботи позивача до її спеціального стажу відповідачами не наведено, а судом не встановлено, при цьому відповідач-2 мав можливість правомірно реалізувати наявні у нього повноваження, чого не зробив, наразі існує лише один правомірний варіант поведінки зарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу позивача.

Суд звертає увагу також на те, що відповідач керувався редакцію п. «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ зі змінами, які визнані неконституційними.

З 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначенні позивачці пенсії за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом № 911-VIII

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 27.07.2022 року №440/1286/20.

Належною для застосування є редакція пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, яка передбачає наявність спеціального стажу від 25 до 30 років.

При наявність спеціального стажу понад 30 років не позбавляє особу права на призначення пенсії за вислугу років, що підтверджується правозастосуванням Касаційного адміністративного суду від 23.01.2020 року у справі №756/9879/16-а.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Відповідно, наявні достатні підстави для зобов`язання відповідача-1 призначити таку пенсію.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 08.11.2019 року у справі № 227/3208/16-а.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21

З урахуванням додатково зарахованого спеціального стажу кількість останнього відповідатиме вимогам законодавства для призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти (згідно п. «е» статті 55 Закону № 1788-XII).

Отже, відсутній інший правомірний варіант поведінки, окрім призначення позивачу пенсії, в зв`язку з чим відсутнє втручання дискреційні повноваження.

За обставин цієї справи судом встановлено наявність у позивача права на пільгову пенсію та протиправність рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії позивачу. Відповідно, єдиним правомірним варіантом поведінки суб`єкта владних повноважень за таких обставин є призначення позивачу пенсії. Оскільки в цій справі відповідач-2 розглядав заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності, а позивач перебуває на обліку у відповідача-1, обов`язок призначення та виплати пенсії позивачу залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем реєстрації та проживання позивача, в зв`язку з чим ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язати відповідача-1 зарахувати спеціальний стаж та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

З врахуванням викладеного вище, позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією від 02.04.2024 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді 22 липня 2024 року.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.03.2024 року №79, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII період роботи з 11.10.2017 року по 01.09.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, з 20.03.2024 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко