Справа № 140/4734/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4734/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради про визнання протиправним рішення дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради (далі - Департамент, відповідач), відповідно до якого просить суд визнати протиправним та скасувати рішення №-2024-1 від 04 березня 2024 року Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради та зобов`язати Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради поновити з 01 березня 2024 року позивачу нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до умов постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що у квітні 2022 року з метою уникнення негативних наслідків російської агресії проти України, ОСОБА_1 була змушена залишити своє місце проживання та переміститися до Волинської області, тобто є внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №332 від 20 березня 2022 року ОСОБА_1 була надана допомога на проживання, як внутрішньо переміщеній особі.

Враховуючи норми постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» з урахуванням змін (далі - Порядок №332), позивач звернулася до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради із заявою №7333 про продовження виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі з березня 2024 року та в подальшому, однак отримала відмову.

Згідно повідомлення про відмову в призначенні / продовженні виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам №11.2-8.6/3052/2024 від 20 березня 2024 року, уповноваженим органом прийнято відмовити в призначенні / продовженні виплати допомоги, враховуючи підпункти 13, 131 - 134 Порядку №332.

Представник позивача надіслала до Департаменту адвокатський запит з метою отримання інформації про підстави відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи із зазначенням критеріїв, які порушено.

Відповідач листом від 17 квітня 2024 року Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради надав відповідь на адвокатський запит, в якому повторно зазначив, що ОСОБА_1 не відповідає критеріям та не має права на продовження виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Позивач уважає, що рішення Департаменту є протиправним та прийнятим всупереч законодавства, що існувало на момент звернення позивача за призначенням йому щомісячної грошової допомоги та просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-5).

У відзиві на позовну заяву від 30 травня 2024 року представник відповідача позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2024 № 94 «Деякі питання соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб та інших вразливих категорій осіб» затверджено зміни до Порядку №332, які набули чинності з 01 березня 2024.

Згідно з внесеними змінами, зокрема до пункту 13 Порядку №332, особам, які мають право на виплату допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 року №709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб», та особам/сім`ям, які є отримувачами допомоги відповідно до Порядку №332, та особам, які отримували допомогу та відмовилися від неї та/або яких було знято з обліку як внутрішньо переміщених осіб, у разі повернення осіб до покинутого місця проживання, з якого здійснилося переміщення, та повторного взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб її виплата може бути продовжена ще на один шестимісячний період за умови їх відповідності критеріям, зазначеним у пунктах 7, 7-1, 13-1 - 13-4 Порядку №332.

Оскільки ОСОБА_1 не відповідає жодному із критеріїв, визначених пунктами 7, 7-1, 13-1-13-4 Порядку №332, Департаментом прийнято рішення від 04 березня 2024 року № -2024-1 про відмову в продовженні виплати їй допомоги (арк. спр. 24-27).

На адресу суду 03 червня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій додатково зазначено, що виходячи із змісту підпункту 4 пункту 132 Порядку №332, для продовження виплати допомоги на проживання, внутрішньо переміщена особа повинна відповідати вимогам, а саме: працювати, або провадити підприємницьку діяльність/незалежну професійну діяльність, або отримали допомогу на здобуття економічної самостійності/мікрогрант/грант на створення або розвиток власного бізнесу/ваучер на навчання або у складі сім`ї такої особи є діти віком до 18 років та/ або особи до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти.

У наведеному вище тексті розділовий знак «кома» вказує на перелік рівнозначних обставин, за наявності хоча б однієї з яких внутрішньо переміщена особа має право на призначення допомоги на другий шестимісячний період на підставі поданої заяви.

На думку позивача, вона відповідає умовам Порядку №332, а саме абзацу 1 підпункту 4 пункту 132 Порядку №332, що підтверджується документами, доданими до позовної заяви, відповідно вона має право на продовження виплати допомоги на приживання внутрішньо переміщеним особам на другий шестимісячний період (арк. спр. 29-30).

У поданому представником відповідача запереченні на відповідь на відзив від 05 червня 2024 року повідомлено суд, що позивач у відповіді на відзив не вірно трактує норми Порядку №332, оскільки абзац 1 пункту 4 підпункту 13-2 Порядку чітко визначає, що для отримання виплати допомоги на проживання, внутрішньо переміщена особа має працювати або займатись підприємницькою діяльністю і мати в складі сім`ї дітей віком до 18 років та/або осіб до 23 років, які навчаються за денною формою навчання.

Тобто для отримання допомоги потрібні 2 цих важливих моменти одночасно: працювати і мати у складі сім`ї дітей віком до 18 років та/або осіб до 23 років, які навчаються на денній формі навчання.

У даному контексті абзацу 1 пункту 4 підпункту 13-2 Порядку №332 варто застосовувати сполучник «і», а не «або», як описує позивач у відповіді на відзив, не розділяти знаком «кома», як він це робить, коли перераховує критерії абзацу 1 пункту 4 підпункту 13-2 Порядку, зазначаючи, що достатньо одного з критерів, така позиція Позивача хибна, бо для призначення допомоги лише одного критерію не достатньо.

Уважає, що критерії особи, яка працює і має у складі сім`ї дітей віком до 18 років та/або осіб до 23 років, які навчаються на денній формі навчання у трактуванні даного пункту розділяти не можна, вони є нероздільні для призначення допомоги і застосовуються разом (арк. спр. 34-35).

На адресу суду 07 червня 2024 року надійшли додаткові пояснення від представника позивача у яких наполягає на тому, що законодавець, розділяючи критерії абзацу розділовим знаком «кома», а не словосполучником «і», не мав на увазі, що їх потрібно застосовувати сукупно та зазначає, що це вказують інші пункти Порядку №332, в яких законодавець чітко використовує слова «і діти…», «та діти…».

Уважає, що з аналізу абзацу 1 підпункту 4 пункту 132 Порядку №332, розділовий знак «кома», в даному випадку, не може застосовуватись у значенні «і», оскільки внутрішньо переміщена особа не може одночасно працювати і провадити підприємницьку діяльність і отримати грант на створення або розвиток власного бізнесу.

Відтак, на переконання позивача, усі ці вимоги розділені «комою», перераховуються як рівнозначні. За аналогією, через «кому» у цьому ж пункті Порядку №332 вказана вимога на наявність дітей, однак відповідач не вимагає у позивача одночасно відповідати усім вимогам абзацу 1 підпункту 4 пункту 132 Порядку №332, а вибірково обирає лише дві вимоги з вище перелічених, а саме працювати та мати дітей (арк. спр. 47-48).

Представником відповідача 11 червня 2024 року подані додаткові пояснення, у яких підтримує позицію, викладену у відзиві на позову заяву та запереченні, уважає, що доводи позивача не мають юридичного обґрунтування.

Зазначає, що абзац 2 пункту 4 підпункту 13-2 Порядку №332 визначає, що допомога призначається на всіх осіб з числа внутрішньо переміщених осіб у такій сім`ї з урахуванням норм пункту 13-3 цього Порядку №332. Тобто законодавець визначає даний пункт у множинному аспекті: всіх осіб, мається на увазі 2 і більше членів сім`ї, які і утворюють склад сім`ї, а не одна особа.

Переконана, що при призначенні допомоги згідно абзаців 1, 2 пункту 4 підпункту 13-2 Порядку №332 для одного члена у випадку ОСОБА_1 не йдеться, його застосування позивачем помилкове, потрібно застосовувати критерії підпункту 13-2 сукупно (арк. спр. 52-54).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 21).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Як підтверджується даними паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась та проживала у місті Сєвєродонецьк Луганської області (арк. спр. 7-8), однак у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, була змушена залишити своє постійне місце проживання та переміститися до Волинської області, про що свідчить довідка від 10 квітня 2022 року №764- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 10).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідно до Порядку №332 від 20 березня 2022 року позивачу надавалась допомога на проживання, як внутрішньо переміщеній особі,.

У зв`язку із внесення змін до Порядку №332 ОСОБА_1 звернулася до Департаменту із заявою про продовження виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі з березня 2024 року.

Рішенням від 04 березня 2024 року №-2024-1 про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, встановлено, що ОСОБА_1 не має права на таку допомогу, у зв`язку із невідповідністю умовам визначеним пунктами 13, 13-1 - 13-4 Порядку №332 (зворот арк. спр. 12).

Відповідач, листом від 17 квітня 2024 року №11.2-8.5/4314/2024 повідомив, що ОСОБА_1 не відповідає пунктами 13, 13-1 - 13-4 Порядку №332, що і було підставою для відмови у призначенні допомоги переміщеним особам на проживання (арк. спр. 13-14).

Уважаючи рішення відповідача від 04 березня 2024 року №-2024-1 протиправним та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулась із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII (далі Закон №1706-VII), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина друга статті Закону № 1706-VII).

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина перша та друга статті 4 Закону №1706-VII).

Частиною першою статті 5 Закону №1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

За змістом статті 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

При цьому, згідно з частинами другою та третьою статті 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1706-VII внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

У зв`язку з набранням чинності 22 березня 2022 року Постановою Кабінету Міністрів №332, якою був затверджений Порядок № 332 та визначений механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 року №505.

Пунктом 2 Порядку № 332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 204-р.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 червня 2023 року у справі №160/12308/22, та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується при вирішенні цієї справи.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по цей час.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» Сєвєродонецька міська територіальна громада віднесена до переліку тимчасово окупованих територій, починаючи з 25 червня 2022 року.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 332 передбачено, що допомога надається щомісячно з місяця звернення на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти, прийомні діти, діти, які виховуються батьками-вихователями в дитячих будинках сімейного типу, усиновлені діти, діти, над якими встановлено опіку або піклування, а також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (зокрема у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; діти з інвалідністю після досягнення ними 18-річного віку до визнання їх особами з інвалідністю з дитинства I та II групи; не перебувають в шлюбі повнолітні діти; визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи, які проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей, та/або особи, які встановили у судовому порядку факт проживання однією сім`єю. Членом сім`ї може вважатися одинока особа, а також неповнолітня дитина, якщо така особа не входить до складу сім`ї.

Діти/особи віком до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти після досягнення ними 18 років і не мають власних сімей, мають право звертатися за призначенням допомоги особисто, якщо вони мають фактичне місце проживання (перебування) інше, ніж в уповноваженої особи.

Склад сім`ї уповноваженої особи визначається на дату звернення за призначенням допомоги.

Пунктом 13-1 Порядку №332 передбачено, що виплата допомоги продовжується на другий шестимісячний період автоматично: непрацездатним особам, зокрема які досягли пенсійного віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують пенсію, розмір якої не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги; особам з інвалідністю I чи II групи, дитині з інвалідністю віком до 18 років, дитині, хворій на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, що підтверджується документально; дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа віком до 23 років, зокрема таким, які перебувають у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях, а також батькам-вихователям, прийомним батькам та опікунам (піклувальникам).

У разі коли особі не було продовжено виплату допомоги автоматично, але вона належить до категорій осіб, визначених абзацами другим - четвертим цього пункту, їй може бути призначено допомогу за заявою.

Іншим членам сім`ї виплата допомоги може бути продовжена на підставі подання заяви на призначення допомоги.

Відповідно до пункту 13-2 Порядку №332, для отримувачів допомоги, які не підпадають під дію пункту 13-1, та які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 року з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, допомога призначається на другий шестимісячний період на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї, якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги, та у разі, коли:

1) у складі сім`ї або серед отримувачів допомоги є непрацююча працездатна особа, яка виховує дитину віком до 18 років, або в сім`ї виховується троє і більше дітей віком до 18 років, всі діти проживають в сім`ї і не виховуються в інтернатних закладах та: фактичним місцем проживання (перебування) такої сім`ї є території, на яких ведуться бойові дії або території можливих бойових дій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій), території активних бойових дій, що включені до переліку територій; або сім`я проживає на території, для якої визначена дата завершення бойових дій, включеній до переліку територій, та території, що не включена до переліку територій, але у закладах дошкільної освіти та/або закладах загальної середньої освіти, що розташовані на території територіальної громади, на якій проживає така сім`я, відсутні місця або навчання проводиться он-лайн, дистанційно (повністю або частково). Для такої сім`ї допомога призначається, якщо відомості про відсутність місць у закладах дошкільної освіти та/або закладах загальної середньої освіти або про те, що навчання в таких закладах проводиться в режимі он-лайн, дистанційно (повністю або частково), отримані шляхом інформаційної взаємодії між органами соціального захисту населення та органів управління у сфері освіти.

У разі відсутності інформаційної взаємодії уповноважена особа, яка звернулася за призначенням допомоги на сім`ю, надає підтвердний документ щодо відсутності місця у закладі дошкільної освіти та/або закладі загальної середньої освіти для влаштування дитини або щодо проведення навчання в таких закладах в режимі он-лайн, дистанційно (повністю або частково).

До 1 вересня 2024 року допомога може бути продовжена незалежно від місцезнаходження закладу освіти, у якому навчання проводиться в режимі он-лайн, дистанційно (повністю або частково).

Допомога призначається на всіх осіб з числа внутрішньо переміщених осіб у такій сім`ї з урахуванням норм пункту 13-3 цього Порядку;

2) у складі сім`ї є непрацююча працездатна особа, яка на дату звернення за допомогою зареєструвалася в центрі зайнятості як безробітна або як така, що шукає роботу, зокрема для отримання ваучера на навчання, але ще не працевлаштувалася, та діти, які відвідують заклади дошкільної освіти та/або навчаються у закладах загальної середньої освіти, та/або діти (особи до 23 років), які навчаються в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти.

3) у складі сім`ї є особа, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку або за дитиною, яка потребує догляду протягом часу, визначеного в медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку; за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, або особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особою, яка досягла 80-річного віку; за дитиною, хворою на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність; або у складі сім`ї є фізична особа, яка надає соціальні послуги з догляду, що підтверджується документально.

4) у складі сім`ї є працездатні особи, які працюють, провадять підприємницьку діяльність/незалежну професійну діяльність, зокрема, які протягом попередніх шести місяців отримання допомоги працевлаштувалися, зареєструвалися як фізична особа - підприємець та розпочали відповідну діяльність або отримали допомогу на здобуття економічної самостійності/мікрогрант/грант на створення або розвиток власного бізнесу/ваучер на навчання, у складі сім`ї є діти віком до 18 років та/або особи до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти.

Допомога призначається на всіх осіб з числа внутрішньо переміщених осіб у такій сім`ї з урахуванням норм пункту 13-3 цього Порядку;

5) у складі сім`ї є особи, які втратили працездатність, та діти до 18 років та/або особи до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти.

Допомога призначається на всіх осіб з числа внутрішньо переміщених осіб у такій сім`ї з урахуванням норм пункту 13-3 цього Порядку;

6) особа віком від 55 років, на дату звернення за допомогою зареєструвалася в центрі зайнятості як безробітна або як така, що шукає роботу, зокрема для отримання ваучера на навчання, або працює, провадить підприємницьку діяльність/незалежну професійну діяльність, або отримала допомогу на здобуття економічної самостійності/мікрогрант/грант на створення або розвиток власного бізнесу/ваучер на навчання;

7) до складу сім`ї включені тільки непрацездатні особи. Допомога призначається на всіх осіб з числа внутрішньо переміщених осіб у такій сім`ї.

Пунктом 13-3 Порядку №332 передбачено, що у разі коли внутрішньо переміщеним особам з числа членів сім`ї або отримувачам допомоги, зазначеним у пункті 13-2 цього Порядку, виплачувалася допомога і в такій сім`ї є кілька непрацюючих працездатних осіб, протягом двох місяців з дня призначення допомоги на наступний шестимісячний період інші непрацюючі працездатні особи із складу сім`ї (крім одного отримувача допомоги) зобов`язані зареєструватися в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, зокрема для отримання ваучера на навчання, або розпочати діяльність відповідно до Закону України "Про зайнятість населення".

У разі невиконання такої умови виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем виникнення обставин, які впливають на припинення права отримання допомоги.

Враховуючи наведені норми суд відхиляє посилання відповідача на відсутність складу сім`ї у позивача, оскільки вказаними пунктами Порядку №332 передбачено два поняття складу сім`ї, а саме «склад сім`ї», як загальне, та «склад сім`ї уповноваженої особи». В першому ж випадку до складу сім`ї входить і сама уповноважена особа, адже, відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, членом сім`ї може вважатися одинока особа, в свою чергу, в другому випадку - безпосередньо ті особи, які передбачені абзацом 6 пункту 3 Порядку №332.

Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач вправі посилатись на пункти 13-1, 13-2 та 13-3 Порядку №332 для отримання допомоги, адже сім`я ОСОБА_1 складається лише з одного її члена - безпосередньо ОСОБА_1 .

Щодо наявності підстав у позивача на отримання виплата допомоги, відповідно до абзацу 1 підпункту 4 пункту 13-2 Порядку №332 суд зазначає наступне.

Як зазначалось судом вище, вказаною нормою передбачено, що для отримувачів допомоги, які не підпадають під дію пункту 13-1, та які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, допомога призначається на другий шестимісячний період на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї, якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги, та у разі, коли: у складі сім`ї є працездатні особи, які працюють, провадять підприємницьку діяльність/незалежну професійну діяльність, зокрема, які протягом попередніх шести місяців отримання допомоги працевлаштувалися, зареєструвалися як фізична особа - підприємець та розпочали відповідну діяльність або отримали допомогу на здобуття економічної самостійності/мікрогрант/грант на створення або розвиток власного бізнесу/ваучер на навчання, у складі сім`ї є діти віком до 18 років та/або особи до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти.

На переконання суду, даний абзац необхідно трактувати як одну обов`язкову підставу, тобто наявність дітей віком до 18 років та/або особи до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, є невід`ємною частиною підстави даного абзацу, для отримання допомоги.

Отже, законодавець не мав наміру виділити таку підставу окремо, так як в наступному підпункті (підпункті 5 пункті 13-2 Порядку №332) останній використовує аналогічну невід`ємну частину норми права із сполучником «та», а саме «у складі сім`ї є особи, які втратили працездатність, та діти до 18 років та/або особи до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти».

Відтак, на думку суду, у випадку необхідності застосування такої підстави, як окремої, - законодавець дану частину підпункту виділив би в окремий підпункт для уникнення прогалин в законодавстві.

Суд погоджується із позицією відповідача про те, що у трактуванні даного підпункту обов`язково повинно дотримуватись дві його частини, як неподільні, інше ж розуміння даної норми представником позивача, ґрунтується на формальному трактуванні норм законодавства, у найбільш сприятливому для позивача контексті, яке не знайшло свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Оскільки судом встановлено, та підтверджено представником позивача у заявах по суті спору, що у ОСОБА_2 відсутні діти віком до 18 років та/або особи до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, отже, у відповідності до вимог абзацу 1 підпункту 4 пункту 13-2 Порядку №332, у позивача відсутні підстави для отримання допомоги на другий шестимісячний період.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною першою статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищевикладене, на переконання суду, позивачем не доведено наявність порушень суб`єктом владних повноважень щодо прийняття оскаржуваного рішення, отже позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради про визнання протиправним рішення дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович