Справа № 160/11422/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,
02.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 21.09.2023 по 31.12.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовців, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 21.09.2023 по 31.12.2023;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у спірний період позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , після переведення до іншої військової частини дізнався, що йому здійснювалось неправильне нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. На вимогу позивача щодо виплати індексації відповідач жодної відповіді станом на дату подання позовної заяви не надав. Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся з цим позовом до суду.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
26.06.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву до 15.07.2024.
01.07.2024 судом отримано заперечення позивача на заяву ВЧ НОМЕР_1 про продовження процесуального строку.
08.07.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування правової позиції зазначено, що пунктом 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» внаслідок чого індексація грошового забезпечення у 2023 році позивачу не проводилась. Відповідно до повідомлення Державної служби статистики України від 11.04.2024 року у березні 2024 року щодо лютого 2024-го індекс споживчих цін становив 100,5%, за період січеньберезень 2024 року - 101,2 відсотка. Величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, та склала 101,2 відсотка. Таким чином, підстави для виплатити індексації грошового забезпечення за вказаний позивачем період відсутні. Спір щодо відшкодування моральної шкоди витікає не з публічно-правових, а приватноправових відносини. Предметом спору є майновий особистий інтерес позивача. Спір має приватноправовий характер, він обумовлений порушенням приватного майнового права, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Також просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 моральної шкоди на користь позивача.
09.07.2024 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, у якій позивач зазначає, що вважає відзив таким, що не відповідає нормам матеріального права та не підлягає задоволенню у повному обсязі. Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19). Позивач зазначає, що в адміністративному судочинстві вимоги про відшкодування шкоди є похідними від вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень і розглядаються виключно за умови наявності вимоги про вирішення публічно-правового спору. Також вказує, що відповідачем не надано жодних аргументів, які б спростовували аргументи позивача та відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути прийняті до розгляду судом, оскільки не мають жодної нормативної та процесуальної бази для підтвердження власної позиції. Просить не враховувати поданий відповідачем відзив на позовну заяву у зв`язку з пропущенням строку на його подання та відсутність обґрунтованих підстав для поновлення такого строку, а позовну заяву задовольнити.
Згідно з частинами п`ятою, восьмою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 у вигляді ID-картки.
Позивач з 21.09.2023 по 15.03.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягами з наказів №463 від 21.09.2023 та №154 від 15.03.2024, а також військовим квитком серії НОМЕР_3 .
27.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із запитом на отримання публічної інформації щодо надання документів за увесь період проходження служби у в/ч НОМЕР_1 у період з 21.09.2023 по 15.03.2024, у тому числі розміру та базового місяця з урахуванням якого виплачувалась індексація у 2023 та 2024 роках.
27.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з досудовою вимогою про виплату недоплаченої індексації у період проходження військової служби з 21.09.2023 по 15.03.2024.
Відповіді на запит та досудову вимогу позивачем не отримані.
Позивач, вважаючи протиправними бездіяльність та дії відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон - №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-XII).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-XII).
У статті 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами першою-другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону №1282-XII).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Пунктом 4 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
За приписами пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Разом з тим, судом встановлено, що згідно з абзацом 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №15, ст. 111 із наступними змінами).
Вказана норма Закону є чинною та неконституційною не визнавалася, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Таким чином, оскільки в 2023 році призупинено виплату індексації грошового забезпечення до окремого доручення, у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 21.09.2023 по 31.12.2023 необхідно відмовити.
Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд вказує, що оскільки відсутні протиправні дії з боку відповідача, які є передумовою причинно-наслідкового зв`язку настання моральних страждань, така вимога задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, суд робить висновок про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.
У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, які поніс позивач, не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський