Справа № 520/2116/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 р. Справа № 520/2116/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/2116/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України

третя особа Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, третя особа - Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , у зв`язку з його безпосередньою участю в бойових діях та в здійсненні заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії, за періоди: з 21.10.2022 - 30.10.2022, 01.11.2022 - 30.11.2022, 01.12.2022 - 09.12.2022, 15.12.2022 - 31.12.2022, 01.01.2023 - 07.01.2023, додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі до 100 000,00 гривень, пропорційно часу участі в таких діях та заходах;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у зв`язку з його безпосередньою участю в бойових діях та в здійсненні заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії, за періоди: з 21.10.2022 - 30.10.2022, 01.11.2022 - 30.11.2022, 01.12.2022 - 09.12.2022, 15.12.2022 - 31.12.2022, 01.01.2023 - 07.01.2023, додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі до 100 000,00 гривень, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням уже виплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі до 100 000,00 гривень, у зв`язку з його безпосередньою участю в бойових діях та в здійсненні заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії, за періоди: з 21.10.2022 по 30.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022, пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в збільшеному розмірі до 100000,00 грн. на місяць пропорційно участі в бойових діях у періоди: з 21.10.2022 по 30.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022, з урахуванням фактично проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивач у спірний період із жовтня 2022 року до січня 2023 року перебував у службовому відрядженні та виконував обов`язки на ділянці НОМЕР_3 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ) імені князя Володимира Великого. Зазначене підтверджується в довідці № 3490 від 07.01.2023, що надана позивачем разом з позовною заявою. Однак, така довідка не відповідає встановленій формі, а саме з обов`язкових умов її заповнення видалено графи у яких зазначається: такі підтверджуючі документи як журнал бойових дій у якому повинно бути зафіксовано факт участі позивача у бойових діях чи заходах та рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу у якому повинно бути зафіксовано дні безпосередньої участі позивача у бойових діях чи заходах. Також, відповідач зазначив, що згідно змісту відповіді адвокату абзац 6 листа Адміністрації державної прикордонної служби України від 09.02.2023 №21/5748-23 Вих. для виплати підвищеної грошової винагороди військовослужбовцям відрядженим з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 наказу 392-АГ, подаються довідки начальниками органів Держприкордонслужби ( НОМЕР_3 прикордонним загоном / в/ч НОМЕР_2 ) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу ( НОМЕР_4 прикордонний загін / в/ч НОМЕР_1 ), але довідки, передбачені додатком 2 до наказу 392-АГ, на адресу в/ч НОМЕР_1 за період із жовтня по листопад 2022 року не направлялися, підстави для нарахування збільшеної грошової винагороди (до 100000,00 грн) в НОМЕР_4 прикордонному загону були відсутні. Тобто, Адміністрація державної прикордонної служби України - розпорядник коштів, підтверджує як факт ненадання НОМЕР_3 прикордонним загоном до НОМЕР_4 прикордонного загону документів (довідок), що є підставою для здійснення виплати збільшеної грошової винагороди (до 100 000,00 грн), так і факт відсутності правових підстав у НОМЕР_4 прикордонного загону для здійснення таких виплат. Також, відповідач зазначив, що форма довідки, передбаченої пунктом 2 наказу 392-АГ, передбачає її оформлення на всіх відряджених військовослужбовців підрозділу, така довідка згідно додатку 2 до 5 числа в поточному місяці за попередній направляється начальнику прикордонного загону, в якому ці військовослужбовці проходять службу для нарахування та виплати коштів (а не надається відрядженим військовослужбовцям нарочно). У даному випадку довідка надана у відповідності до форми, встановленої у додатку 1 (а не додатку 2) до наказу 392-АГ, згідно пункту 5 така довідка за своєю формою надається індивідуально військовослужбовцю, який відряджений до органів військового управління, але позивач не був відряджений до органу військового управління. Так, довідка надана з порушенням вимог її оформлення та не відповідає вимогам наказу 392-АГ. Так, відповідач зазначив, що в нього відсутні відомості щодо участі позивача в бойових діях та в здійсненні заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії за спірний період, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач проходить військову службу в НОМЕР_4 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України.

Відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № (гриф)/25-2075-Е, позивача було передислоковано на ділянку НОМЕР_3 прикордонного загону, де військовослужбовець перебував з 03.10.2022 по 09.01.2023.

Позивач зазначив, що у вказаний період він приймав безпосередню участь в бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а саме: виконував бойові завдання на кордоні з Білорусією на підставі бойових наказів (розпоряджень), які видавались начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України.

На підтвердження зазначеного факту позивач надав довідку № 3479 від 07.01.2023, видану військовою частиною НОМЕР_2 , в якій зазначається, що дана довідка видана ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в тому, що він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області: з 21.10.2022 по 30.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 з 01.12.2022 по 09.12.2022, з 15.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023. Підставою такої довідки зазначено: бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України № 165 гриф від 16.09.2022.

Позивач, вважаючи, що він має право на отримання додаткової винагороди, підвищеної до 100 000,00 грн., через свого представника звернувся до відповідача з запитом про надання інформації щодо підстав і причин ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, позивачу за його безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з жовтня 2022 року по січень 2023 року.

Відповідачем надано відповідь листом від 05.01.2024 за № 02.2/185-24-вих, в якій зазначено, що збільшена додаткова винагорода позивачу не нараховувалась у зв`язку з відсутністю підстав здійснення такої виплати.

Архівними відомостями за 2022 та 2023 роки підтверджено факт невиплати позивачу додаткової винагороди, підвищеної до 100 000,00 грн., передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022.

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі до 100000,00 гривень, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що введення документів, передбачених законодавством, які б підтверджували участь відряджених військовослужбовців у бойових діях або у здійсненні заходів, належить до виключної компетенції військових частин за місцем несення служби та перебування у відрядженні, а тому відсутність таких документів за умови наявності інших належних, достовірних, допустимих та неспростованих доказів, які доводять факт безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або здійсненні заходів, не може позбавляти права військовослужбовців на отримання додаткової винагороди, а тягар за неналежне ведення документації має нести військова частина, а не військовослужбовець, отже, у відповідача були відсутні підстави для ненарахування та невиплати позивачу підвищеної до 100 000,00 винагороди за період з 21.10.2022 по 30.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин першої та другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі за текстом - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Позивач є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, а тому при вирішенні даної справи аналізу підлягає законодавство, яке стосується військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Згідно статті 16 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службі України» умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Частинами 1-4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі за текстом - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У подальшому, затвердженими відповідними законами України дія воєнного стану продовжувалася та діє на теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168 (далі за текстом - Постанова № 168).

Відповідно до п. 1 Постанови № 168 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою виконання вимог Постанови № 168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 № 168" (далі - Наказ № 392-АГ).

На виконання п. 1 Наказу № 392-АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Наказу № 392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.

За приписами пунктів 11 та 12 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.

Судовим розглядом встановлено, що позивача у відповідності до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № 165 гриф у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 , де він перебував з 03.10.2022 по 09.01.2023.

Відповідно до бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2022 № 276/гриф (скасоване), від 25.09.2022 № 1348/гриф (скасоване) та від 25.10.2022 № 1697/гриф позивач у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що у спірні періоди: з 21.10.2022 по 30.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 09.12.2022, з 15.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода відповідно пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

На підтвердження факту участі в бойових діях у спірний період та права на отримання підвищеної до 100 000,00 додаткової грошової винагороди, позивач надав до матеріалів справи довідку № 3479 від 07.01.2023, видану військовою частиною НОМЕР_2 , в якій зазначається, що дана довідка видана ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в тому, що він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області: з 21.10.2022 по 30.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 з 01.12.2022 по 09.12.2022, з 15.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023. Підставою такої довідки зазначено: бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України № 165 гриф від 16.09.2022.

Відповідач зазначав, що довідка про участь у бойових діях не є документом, що, за відсутності інших підтверджуючих документів, може свідчити про безпосередню участь позивача в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в періоди: з 21.10.2022 по 30.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 з 01.12.2022 по 09.12.2022, з 15.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023.

Ухвалою суду першої інстанції від 10.04.2024 повторно витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України: дані щодо участі або неучасті позивача в бойових діях та в здійсненні заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії за спірний період, а саме за: 21.10.2022 - 30.10.2022, 01.11.2022 - 30.11.2022, 01.12.2022 - 09.12.2022, 15.12.2022 - 31.12.2022, 01.01.2023 - 07.01.2023; письмові пояснення та відповідні докази щодо наявності чи відсутності підстав для виплати позивачу збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 за вказані спірні періоди; у разі участі позивача в бойових діях у спірні періоди, надати відповідні підтверджуючі документи або письмові пояснення та документи, що складались для виплати позивачу додаткової винагороди; у разі нескладання документів для виплати позивачу додаткової винагороди, надати письмові пояснення з зазначенням підстав для нескладання таких документів; дані щодо участі позивача в бойових діях у період з 01.01.2023 по 07.01.2023; письмові пояснення та відповідні документи щодо виключення періоду з 01.01.2023 - 07.01.2023 з довідки від 07.01.2023 № 3479 відносно позивача.

На виконання вимог ухвали суду військова частина НОМЕР_1 надала до суду витяги з рапортів начальника відділу прикордонної служби № 2 з пропозицією про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 70 000,00 грн (додатково до 30 000,00 грн) за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022.

Також, третя особа, Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, у додаткових поясненнях, наданих на виконання вимог ухвали суду, зазначила, що рапорти начальника підрозділу, військову службу в якому проходив позивач, стосовно виплати додаткової винагороди до 100 000 гривень були направлені до НОМЕР_4 прикордонного загону, а саме:

- рапорт від 01.11.2022 №1461 був відправлений до НОМЕР_4 прикордонного загону супровідним листом від 03.11.2022 №22/4235-22-Вих;

- рапорт від 01.11.2022 №1464 був відправлений до НОМЕР_4 прикордонного загону супровідним листом від 08.11.2022 №22/4314-22-Вих;

- рапорт від 01.12.2022 №1888 був відправлений до НОМЕР_4 прикордонного загону супровідним листом від 02.12.2022 №22/4910-22-Вих;

- рапорт від 01.12.2022 №1890 був відправлений до НОМЕР_4 прикордонного загону супровідним листом від 02.12.2022 №22/4910-22-Вих.

Відповідно до рапорту від 18.11.2022 №1709, який був відправлений до НОМЕР_4 прикордонного загону супровідним листом від 22.11.2022 №22/4637-22-Вих. до НОМЕР_4 прикордонного загону було надано Список вiйськовослужбовцiв військової частини НОМЕР_1 , якi брали участь в бойових дiях, або заходах за жовтень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 .

Також, третя особа, Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, у додаткових поясненнях зазначила, що оскільки позивач був прикомандирований до військової частини НОМЕР_2 у період з 21.10.2022 по 07.01.2023, начальником військової частини НОМЕР_2 , на виконання Наказу 2, було видано Довідку про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 07.01.2023 №3479.

Як зазначено вірно судом першої інстанції, Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України підтвердила, що позивач, перебуваючи в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - військова частина НОМЕР_2 ), приймав безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Крім того, відповідачем підтверджено, що ним отримано рапорти Військової частини НОМЕР_2 щодо виплати позивачу винагороди в розмірі 70 000,00 грн (додатково до 30 000,00 грн) за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022.

Тобто, у відповідача були наявні підтверджуючі документи для виплати позивачу винагороди в розмірі 70 000,00 грн (додатково до 30 000,00 грн) за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022, що не заперечується відповідачем.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем не заперечувався факт участі позивача в бойових діях у вищезазначені періоди, однак відповідач посилається на невідповідність наданої позивачем довідки про участь в бойових діях встановленій формі, в тому числі, у зв`язку з відсутністю в такій довідці кількості днів, в які позивач приймав участь в бойових діях.

Судом прийнято до уваги, що надана позивачем довідка не містить конкретної кількості днів, в які позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії та зазначено лише період такої участі. Втім, в рапортах про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022 зазначається кількість днів такої участі та такі співпадають з інформацією, викладеній у вказаній довідці.

При вирішенні справи суд також застосовує правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 560/3141/23, відповідно до якого підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Оцінюючи надані учасниками справи письмові докази, слід зазначити, що факт безпосередньої участі позивача в бойових діях, забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у період з 21.10.2022 по 30.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022 підтверджений довідкою військової частини НОМЕР_2 від 07.01.2023 №3479 та відповідними рапортами про виплату позивачу підвищеної до 100 000,00 винагороди за вказані періоди.

Порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність права у позивача на таку винагороду.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що введення документів, передбачених законодавством, які б підтверджували участь відряджених військовослужбовців у бойових діях або у здійсненні заходів, належить до виключної компетенції військових частин за місцем несення служби та перебування у відрядженні, а тому відсутність таких документів за умови наявності інших належних, достовірних, допустимих та неспростованих доказів, які доводять факт безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або здійсненні заходів, не може позбавляти права військовослужбовців на отримання додаткової винагороди. Тягар за неналежне ведення документації має нести військова частина, а не військовослужбовець.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для ненарахування та невиплати позивачу підвищеної до 100 000,00 винагороди за період з 21.10.2022 по 30.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Щодо доводів відповідача зазначених в апеляційній скарзі, та які є аналогічні доводам викладеним у відзиві на позов, слід зазначити, що під час розгляду справи суд першої інстанції дослідив та правильно вирішив усі основні питання віднесені на його розгляд та аргументи сторін, тому підстав для повторного вирішення цих аргументів у зв`язку з їх викладенням в апеляційній скарзі немає.

Посилання апелянта на висновки судів першої та апеляційної інстанції за аналогічних правовідносин сторін не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у рішеннях (постановах) судів першої (апеляційної) інстанції.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 по справі №520/2116/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич