Справа № 240/13722/24
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 липня 2024 року м. Житомир справа № 240/13722/24

категорія 112030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Лавренчук О.В., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 22.07.2024 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 519 998,00 гривень у відповідності до пункту першого постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди: з 06.02.2023 по 11.07.2023 включно.

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 519 998,00 гривень у відповідності до пункту першого постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди: з 06.02.2023 по 11.07.2023 включно.

Перевіряючи матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд вважає, що така не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), з наступних підстав.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Приписами ч. 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки КАС України не визначає строків звернення до суду з позовами щодо грошового забезпечення (заробітної плати) осіб, що перебувають на публічній службі, тому таким законом в даному випадку є Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

У відповідності до частин першої та другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, позивач має право звернутися до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (частина перша статті 233 КЗпП України).

Предметом оскарження у цій справі є бездіяльність відповідача щодо не нарахування позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 за період з 06.02.2023 по 11.07.2023.

В обґрунтування наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, представник позивача у позові вказує: "Після отримання поранення протягом тривалого часу, а саме: з 06.02.2023 по 11.07.2023 проходив лікування в медичних закладах охорони здоров`я. Крім цього, перебуваючи після поранення вже не у військовій частині, позивачем надавалися відповідачу одразу після кожної виписки з медустанови відповідні виписки та довідки, які підтверджують перебування позивача на стаціонарному лікуванні в медичних закладах охорони здоров`я. Додаткова винагорода за зазначений період позивачу так і не була виплачена. У зв`язку з цим, 10 травня 2024 року в інтересах позивача на адресу відповідача був направлений адвокатський запит з приводу надання інформації та документів, які її підтверджують щодо виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за його безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) за період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я починаючі з 06.02.2023 по 11.07.2023 включно та довідка про суму нарахованого та виплаченого доходу ОСОБА_1 за період з 06.02.2023 по 11.07.2023. До запиту також були додані медичні виписки про перебування позивача на стаціонарному лікуванні за період з 06.02.2023 по 11.07.2023 включно. Докази про направлення адвокатського запиту додаються (фіскальний чек про відправку). Листом від 20.05.2024 командування ДШВ ЗСУ повідомило представника про те, що за результатами опрацювання запиту, командуванню військової частини НОМЕР_1 (відповідачу) визначено завдання опрацювати запит та у найкоротші строки надати запитувану інформацію. Станом на день подання позову жодної інформації з приводу запитуваної інформації позивачу та його представнику не надходило.

Водночас, суд звертає увагу, що виплата спірної додаткової винагороди, зокрема військовослужбовцям, за постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 передбачена на час дії воєнного стану.

За приписами пункту 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міноборони від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Таким чином, щомісячно отримуючи грошове забезпечення за спірний період, а саме: з лютого по липень 2023 року, в меншому розмірі, позивачу було достеменно відомо у березні, квітні, травні, червні, липні та серпні цього ж року про факт не нарахування йому військовою частиною НОМЕР_1 додаткової грошової винагороди.

Момент звернення до відповідача із заявою у травні 2024 року не змінює моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, а виключно свідчить про початок вчинення ним активних дій щодо захисту своїх прав та інтересів.

На думку суду, пасивна поведінка позивача, що проявилася у не вчиненні жодних активних дій щодо захисту своїх прав, не може слугувати достатнім обґрунтуванням для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено обов`язкового порядку досудового врегулювання спору в спірних правовідносинах.

Отже, перебіг встановленого статтею 233 КЗпП України тримісячного строку звернення до суду розпочався з 01.09.2023 та закінчився 01.12.2023. Водночас, з позовом звернувся лише 22.07.2024, тобто поза межами встановленого тримісячного строку.

Звертаючись із заявою про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , позивачем не наведено поважних причин для його пропуску та не надано відповідних доказів на підтвердження їх існування.

З урахуванням викладеного, підстави, зазначені позивачем у позовній заяві щодо строку звернення до суду, судом визнаються неповажними.

Частиною 13 ст. 171 КАС України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, що вказані у позові.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя О.В. Лавренчук