Справа № 520/33861/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 р.Справа № 520/33861/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

представника позивача - Виноградова В.О.,

представника відповідача - Книги Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 (головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., повний текст складено 21.03.24 року) по справі № 520/33861/23

за позовом Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Міськелектротранссервіс» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.08.2023 № 9 за формою «В4», яким зменшено від`ємне значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 45 668 207,00 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що податковим органом помилково зроблено висновок про заниження підприємством податкових зобов`язань з ПДВ по взаємовідносинам з АТ «Харківобленерго», оскільки не враховано, що у цих відносинах КП «Міськелектротранссервіс» відшкодовувало збитки оператора системи розподілу, а не надавало послуги із постачання, передачі, розподілу електричної та/або теплової енергії, з централізованого водопостачання та водовідведення, що свідчить про відсутність об`єкту оподаткування.

Також, вказувало, що за наслідками отримання 18.05.2023 податкової накладної № 3 від 14.11.2022, складеної АТ «Харківобленерго», позивачем у травні 2023 р. було віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 19 457 105,69 грн, що кореспондується з нормами п. 198.6 ст. 198 ПК України. Натомість, висновки акту перевірки щодо завищення податкового кредиту є необґрунтованими.

Крім того, вважало безпідставними посилання відповідача на заниження позивачем податкових зобов`язань у зв`язку із зарахуванням бюджетних коштів на його банківський рахунок від Департаменту інфраструктури Харківської міської ради, оскільки такі кошти в подальшому використовувались для придбання кабелів та швидкоспоруджувальних павільйонів тимчасове укриття «Захист», тоді як операції з виплати у грошовій формі субсидій за рахунок бюджетів не є об`єктом оподаткування з ПДВ.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 позов задоволено.

Головне управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази, встановлено обставини у справі та застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення слугували висновки податкового органу щодо заниження позивачем грошових зобов`язань з ПДВ по взаємовідносинам з АТ «Харківобленерго» та КП «Харківський метрополітен», а також завищення податкового кредиту.

Так, в перевіряємий період КП «Міськелектротранссервіс» отримано послуги з електропостачання від АТ «Харківобленерго» для забезпечення електроенергією об`єктів транспортної інфраструктури Департаменту інфраструктури Харківської міської ради (ХМР), що в силу п. 44 підрозд. 2 розд. ХХ Податкового кодексу України є підставою для нарахування грошових зобов`язань від таких операцій.

Також, за даними Акту приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 28.02.2023 КП «Міськелектротранссервіс» передано КП «Харківський метрополітен» ТМЦ, МБП, МЦ на суму 164 221 059,53 грн, за наслідками чого позивач нарахував податкові зобов`язання. Водночас, на балансі позивача перебували ТМЦ, МБП, МЦ на більшу суму - 1 546 811 422,89 грн, проте нарахування податкових зобов`язань за даними операціями не здійснювалось.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ГУ ДПС у Харківській області в період з 11.07.2023 до 19.07.2023 проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП «Міськелектротранссервіс» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2023 р. від`ємного значення з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 26.07.2023 № 22640/20-40-07-19-05/37761936 (т. 1 а.с. 15-46).

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем:

- п. 187.7. ст. 187, пп. 14.1.266 п. 14.1 ст. 266 ПК України, внаслідок чого занижено задекларовані податкові зобов`язання па загальну суму 11 333 333,33 грн. у тому числі за травень 2023 року на суму 11 333 333,33 грн;

- п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, пп. 14.1.266 п. 14.1 ст. 266 ПК України, внаслідок чого завищено податковий кредит на суму ПДВ 34 334 874 грн за травень 2023 року, що призвело до завищення від`ємного значення на загальну суму 45 668 207,00 грн за травень 2023 р.

21.08.2023 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 9, яким КП «Міськелектротранссервіс» зменшено розмір від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 45 668 207,00 грн (т. 1 а.с. 69-70).

За наслідками оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішенням ДПС України від 02.11.2023, скаргу підприємства залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (т. 1 а.с. 71-73).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновки акта перевірки є помилковими, ґрунтуються на припущеннях та неправильному застосуванні норм п. 187.1 ст. 187, пп. 197.1.16 п.197.1 ст. 197, п. 198.5 ст. 198 ПК України, у зв`язку з чим дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення є неправомірним та таким, що не відповідає вимогам діючого податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику врегульовані Податковим Кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 187.7 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.

Згідно із п. 44 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, тимчасово, до 1 січня 2026 року, платники податку, які здійснюють постачання, передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, надають послуги із забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702 та товарної підпозиції 2704 00 згідно з УК`Г ЗЕД. надають послуги з централізованого водопостачання та водо відведення, нараховують плату за абонентське обслуговування, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом. Норма цього пункту поширюється па операції, за якими дата виникнення першої з подій, визначених у пункті 187,1 статті 187 та у пункті 198.2 статті 198 цього Кодексу, припадає на звітні (податкові) періоди до 1 січня 2026 року.

Згідно з п. 14.1.266. ст. 14 ПК України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів па рахунки платника податку, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у касу платника податків або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з рахунків платника податку, відкритих в установах банків, та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, дата видачі з каси платника податків або дата падання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг);

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

- придбання або виготовлення товарів та послуг;

- придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

- отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

- ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

- ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та падати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абз. 1 п. 44.1 ПК України.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Частиною 1 статті 9 Закону № 996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок заповнення та подання податкової декларації регламентується положеннями Податкового кодексу України та Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (далі - Порядок № 21).

Згідно з абзацом першим пункту 6 розділу III Порядку № 21 дані, наведені у податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

Так, підставою для прийняття податкового повідомлення- рішення від 21.08.2023 слугували висновки контролюючого органу про необхідність нарахування позивачем податкових зобов`язань на суми отриманих від Департаменту інфраструктури Харківської міської ради бюджетних коштів, від операцій з AT «Харківобленерго» та за операцією з передачі товарно-матеріальних цінностей на баланс КП «Харківський метрополітен».

Щодо доводів апеляційної скарги про заниження позивачем грошових зобов`язань по взаємовідносинам з АТ «Харківобленерго» та завищення податкового кредиту.

ГУ ДПС у Харківській області зазначає, що КП «Міськелектротранссервіс» отримано послуги з електропостачання від АТ «Харківобленерго» для забезпечення електроенергією об`єктів транспортної інфраструктури Департаменту інфраструктури Харківської міської ради (колії, гуртожитки та ін.).

При цьому, зауважує, що згідно даних інформаційних ресурсів ДПС України основними видами діяльності КП «Міськелектротранссервіс» є: допоміжне обслуговування наземного транспорту; розподілення електроенергії; пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення та ін.

Отже, за доводами контролюючого органу КП «Міськелектротранссервіс» здійснювало розподіл або постачання електричної енергії, отриманої від АТ «Харківобленерго» іншим споживачам, отже мало своїм обов`язком нарахувати грошові зобов`язання з ПДВ за наслідками таких операцій.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, за наслідками господарських операцій з АТ «Харківобленерго» позивачем у травні 2023 року до складу податкового кредиту включено суму ПДВ у розмірі 19 457 105,69 грн.

Вказана сума виникла на підставі податкової накладної від 14.11.2022 № 3, складеної АТ «Харківобленерго», яка зареєстрована в ЄРПН 16.05.2023, про що свідчить квитанція № 1 від 18.05.2023 (т. 2 а.с. 22-24).

Зі змісту податкової накладної вбачається, що остання складена за наслідками операцій між АТ «Харківобленерго» (продавець) та КП «Міськелектротранссервіс» (отримувач) з компенсації вартості купівлі та передачі електричної енергії, отже у спірних правовідносинах позивач виступав отримувачем послуг, у яких відшкодовував збитки оператора системи розподілу, а тому, податкові зобов`язання за такими операціями в силу положень п. 185.1. ст. 185 ПК України мали виникнути саме у АТ «Харківобленерго».

В свою чергу, як вірно зазначив суд першої інстанції, у позивача не виникло жодних податкових зобов`язань у цих відносинах.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Враховуючи, що 16.05.2023 АТ «Харківобленерго» зареєструвало в ЄРПН податкову накладну від 14.11.2022 № 3, операції за якою відповідачем під сумнів не ставляться, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність віднесення КП «Міськелектротранссервіс» до податкового кредиту сум ПДВ у сумі 19 457 105,69 грн.

Натомість, відповідач як в суді першої, так і апеляційної інстанції не зазначив, яким саме споживачам позивач постачав електричну енергію та в яких обсягах, період, у який здійснювалось таке постачання. Відповідні висновки відсутні й у акті перевірки.

Колегія суддів також зауважує, що ч. 1 ст. 8 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, розподілу електричної енергії малими системами розподілу, постачання електричної енергії споживачам, зберігання енергії, агрегації, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадяться на ринку електричної енергії, за умови отримання відповідної ліцензії, якщо інше не передбачено цим Законом.

Ліцензійний реєстр Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, розміщено на офіційному сайті за посиланням https://www.nerc.gov.ua/reyestri-nkrekp/licenzijnij-reyestr-nkrekp.

Відповідно до відомостей вказаного реєстру, КП «Міськелектротранссервіс» не має ліцензій, ані на постачання, ані на розподіл електричної енергії, отже не мало права здійснювати постачання електричної енергії іншим споживачам.

Посилання апелянта на п. 44 підрозділу 2 розділу XX ПК України колегія суддів вважає помилковими, оскільки АТ «Харківобленерго» та КП «Міськелектротранссервіс» не здійснювали дій, по відношенню до яких потрібно було застосовувати касовий метод визначення дати податкових зобов`язань та податкового кредиту.

Щодо доводів податкового органу про обов`язок позивача нарахувати грошові зобов`язання за наслідками отримання бюджетних коштів від Департаменту інфраструктури Харківської міської ради.

Судом встановлено, що у жовтні 2022 року КП «Міськелектротранссервіс» від Департаменту інфраструктури Харківської міської ради отримало бюджетні кошти:

- 11.10.2022 у сумі 50 035 800 грн за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», які у подальшому було використано для придбання кабелю Paper Hi-Power у ПрАТ «Завод Південкабель»;

- 24.10.2022 у сумі 20 370 780 грн за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» які у подальшому було використано для придбання кабелю Paper Hi-Power та кабелю Trolley Wire MT у ПрАТ «Завод Південкабель»;

- 07.10.2022 у сумі 4 188 744 грн за КЕКВ 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», які у подальшому було використано для придбання швидкоспоруджувального павільйону «Захист» у ТОВ «Сітірейл Технолоджи».

У листопаді 2022 року КП «Міськелектротранссервіс» від Департаменту інфраструктури Харківської міської ради отримало бюджетні кошти:

- 04.11.2022 у сумі 18 126 724 грн за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» які у подальшому було використано для придбання кабелю Trolley Wire MT у ПрАТ «Завод Південкабель»;

- 07.11.2022 у сумі 12 131 644 грн за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» які у подальшому було використано для придбання кабелю Trolley Wire MT у ПрАТ «Завод Південкабель»;

- 29.11.2022 у сумі 35 055 082 грн за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», які у подальшому було використано для придбання кабелю Paper Hi-Power у ПрАТ «Завод Південкабель»;

- 04.11.2022 у сумі 1 566 030 грн за КЕКВ 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», які у подальшому було використано для придбання швидкоспоруджувального павільйону «Захист» у ТОВ «Сітірейл Технолоджи»;

- 29.11.2022 у сумі 783 015 грн за КЕКВ 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», які у подальшому було використано для придбання швидкоспоруджувального павільйону «Захист» у ТОВ «Сітірейл Технолоджи».

За доводами ГУ ДПС у Харківській області, КП «Міськелектротранссервіс» не здійснено нарахування податкових зобов`язань у відповідних періодах у зв`язку із зарахуванням бюджетних коштів на банківський рахунок платника податку на суму 23 709 636,50 грн, у тому числі за жовтень 2022 року на суму 12 432 554 грн, листопад 2022 року - 11 277 082,50 грн.

Також, 13.03.2023 КП «Міськелектротранссервіс» від Департаменту інфраструктури Харківської міської ради отримано бюджетні кошти у сумі 50 000 000 грн за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», які у подальшому використано для відшкодування збитків оператора системи розподілу - АТ «Харківобленерго».

11.05.2023 позивач отримав бюджетні кошти у сумі 68 000 000 грн за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», які у подальшому використано для відшкодування збитків оператора системи розподілу - АТ «Харківобленерго».

Згідно акту перевірки, КП «Міськелектротранссервіс» не задекларовано зобов`язання на суму ПДВ 19 666 666,66 грн, у тому числі за березень 2023 року на суму 8 333 333,33 грн, за травень 2023 року на суму 11 333 333,33 грн.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно пп. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 ПК України не є об`єктом оподаткування ПДВ операції з виплати у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі).

Законодавче визначення субсидій та трансфертів наведено в Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 (далі - Інструкція № 333).

Субсидія - усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств.

Трансфертні платежі - визначає невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.

Колегія суддів зазначає, що в цьому випадку Департамент інфраструктури Харківської міської ради не виступає як господарюючий суб`єкт, не здійснює придбання жодних товарів та/або послуг, а виступає саме як розпорядник бюджетних коштів.

Отже, проаналізувавши перелічені вище норми ПК України через призму обставин цієї справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку відсутня база оподаткування ПДВ на операції з виплати відповідних субвенцій/трансфертів за рахунок місцевого бюджету, оскільки бюджетне законодавство передбачає використання бюджетних коштів виключно на цілі, обумовлені планом їх використання.

В даному випадку, відносини, які виникають між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем, є бюджетними, а не цивільно-правовими, та, відповідно, не можуть визначатися як операції з постачання товарів/послуг, оскільки ані надання субсидій/трансфертів, ані надання капітальних трансфертів не пов`язане із компенсацією вартості товарів/послуг/робіт в обмін на проведені платежі (тобто, не є операцією з оплати товарів, послуг, робіт).

Колегія суддів також враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 27 червня 2023 року у справі №520/18518/21 за подібних правовідносин, який виснував, що капітальними трансфертами вважаються невідплатні, безповоротні платежі, отримувач трансферту не виконує будь-які роботи, послуги та не надає товари в рахунок їх отримання, тому при отриманні капітального трансферту об`єкт оподаткування податку на додану вартість відсутній. Оскільки капітальні трансферти в розглядуваному випадку виділялись за кодом бюджетної класифікації 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» та не надавались в якості компенсації за поставлені товари (послуги), тобто не виконувалась умова наявності об`єкту оподаткування, тому операція з надання капітальних трансфертів не може підлягати оподаткуванню податком на додану вартість. Касаційний суд погодився із висновком апеляційного суду про те, що у випадку надання грошових коштів з бюджету міста на користь підприємства на виконання програми розвитку і реформування житлово-комунального господарства міста (на відповідні роки) немає значення, надавались вони на регулярній або нерегулярній основі, оскільки для оподаткування цих операцій податком на додану вартість відповідно до вимог ПК України повинно відбуватись постачання товарів (робіт, послуг) на користь міської ради, чого в даному випадку не було, а відтак, і не виникло об`єкта оподаткування податком на додану вартість. В означеному рішенні звернуто увагу також на висвітлення Верховним Судом подібної позиції (постанова від 6 квітня 2021 року у справі №813/2762/15).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.12.2023 у справі № 520/28419/21.

Щодо доводів скаржника про заниження податкових зобов`язань за наслідками передачі майна з балансу КП «Міськелектротранссервіс» на баланс КП «Харківський метрополітен».

Так, апелянт вказує, що позивач мав на балансі ТМЦ, МБП, МЦ на суму 1 546 811 422,89 грн, проте нарахував грошові зобов`язання лише на суму 164 221 059,53 грн на підставі акту приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 28 лютого 2023 р., яким передано ТМЦ на баланс КП «Харківський метрополітен».

Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 16.02.2023 № 67 вилучено майнові активи у КП «Міськелектротранссервіс» та передано їх КП «Харківський метрополітен» з внесенням відповідних змін до статутів кожного з підприємств (т. 2 а.с. 116).

На виконання наведеного рішення Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради прийняв розпорядження від 28.02.2023 № 32 про передачу майна з господарського відання КП «Міськелектротранссервіс» до КП «Харківський метрополітен» (т. 2 а.с. 118).

28.02.2023, на підставі рішення та розпорядження, КП «Міськелектротранссервіс» передав Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради ТМЦ, МБП, МЦ, які в подальшому передані на баланс КП «Харківський метрополітен» про що складені відповідні акти приймання-передачі (т. 2 а.с. 119-250, т. 3 а.с. 1-250, т. 4 а.с. 1-57).

Згідно пп. 197.1.16 ст. 197 ПК України звільняються від оподаткування операції з безоплатної передачі в державну власність чи комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність об`єктів усіх форм власності, які перебувають на балансі одного платника податку і передаються на баланс іншого платника податку, якщо такі операції проводяться за рішенням Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, прийнятим у межах їх повноважень.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у контексті правовідносин між позивачем та КП «Харківський метрополітен» мали місце операції з безоплатної передачі товарно - матеріальних цінностей, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, з балансу одного платника податку КП «Міськелектротранссервіс» на баланс іншого платника податку - КП «Харківський метрополітен» на підставі рішення органу місцевого самоврядування, що підпадає під звільнення від оподаткування ПДВ відповідно до пп. 197.1.16 п. 197.1 ст. 197 ПК України.

Крім того, колегія суддів зауважує, що акт перевірки не містить висновків про не нарахування позивачем податкових зобов`язань саме на суму 1 546 811 422,89 грн, отже наведене апелянтом порушення не покладено в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Наданий відповідачем до суду апеляційної інстанції висновок експерта № 3738 від 12.03.2024 за результатом проведення судової економічної експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження № 0000232 колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно ч. 1 ст. 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Оскільки апелянтом не надано письмової згоди слідчого або прокурора на розголошення відомостей досудового розслідування, колегія суддів вважає недопустимим доказом вищенаведений висновок експерта.

В той же час, виходячи з принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, колегія суддів враховує, що висновок експерта № 3738 від 12.03.2024 складений в часі пізніше, аніж акт перевірки і містить висновки щодо застосування норм права по тим же самими правовідносинам, контрагентам і періодам, які були зазначені в акті перевірки.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Водночас, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує

Колегія суддів зазначає, що контролюючий орган не підтвердив своєї позиції про порушення позивачем норм ПК України належними та допустимими доказами і не спростував висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та правомірно скасоване судом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 по справі № 520/33861/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 26.07.2024 року