Справа № 160/3706/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
18 січня 2024 рокуСправа №160/3706/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат в адміністративній справі №160/3706/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення, -
В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала справа №160/3706/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 року у справі №160/3706/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення задоволено частково, визнано протиправним та нечинним рішення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 08.06.2022 року №1691-15/8 «Про затвердження детального плану частини території кварталу по АДРЕСА_1 , щодо розміщення земельних ділянок для індивідуальної житлової забудови, з урахуванням інтересів власників земельних ділянок, які є суміжними землекористувачами», у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також вищевказаним рішення суду стягнуто з Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

28.12.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат в адміністративній справі №160/3706/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення, в якій позивач просить вирішити питання щодо стягнення з Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 витрат на оплачену судово-будівельну експертизу у розмірі 10000грн.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 року у справі №160/3706/23 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, однак судом не вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за проведену судову будівельно-технічну експертизу у розмірі 10000грн., оплата якої підтверджується наданою до висновку експерта квитанцією.

З таких обставин, позивач просить суд прийняти додаткове рішення у справі щодо стягнення з відповідача витрат на оплату судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 року прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат в адміністративній справі №160/3706/23 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.01.2024 року о 13:00 год.

05.04.2023 року до суду від Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надійшли заперечення щодо стягнення витрат на оплату судово-будівельної експертизи, в яких останній зазначає, що ухвалою суду від 21.03.2023 року витребувано у ОСОБА_1 докази у справі, а саме: належні докази того, що передбачене відповідно до затвердженого рішенням Підгородненської міської ради від 08.06.2022 року №1691-15/8 детального плану частини території кварталу по АДРЕСА_1 проектування самопливної каналізації від нових будинків, яка буде прокладатися напроти будинку ОСОБА_1 , призведе до того, що вся каналізація і стічні води будуть у дворі цього будинку (відповідні висновки уповноважених осіб, органів тощо); належні докази того, що відповідно до затвердженого рішенням Підгородненської міської ради від 08.06.2022 року №1691-15/8 детального плану частини території кварталу по АДРЕСА_1 передбачено влаштування накопичувального лотка під уклоном 50 градусів і належні докази того, що це призведе до зливу всієї води на подвір`я ОСОБА_1 (відповідні висновки уповноважених осіб, органів тощо); докази на підтвердження того, що заїзд та виїзд з земельної ділянки ОСОБА_2 буде здійснюватися із заїздом на прибудинкову територію ОСОБА_1 . Разом з тим, Підгородненська міська рада наголошує на тому, що вищевказана ухвала про витребування доказів була винесена за власною ініціативою суду та в судовому засіданні не заслуховувалась думка учасників по справі щодо доцільності прийняття ухвали про витребування доказів у зв`язку з чим, Підгородненська міська рада була позбавлена можливості висловити свою думку та правову аргументацію щодо своїх заперечень про витребування належних доказів у ОСОБА_1 . За наведених обставин боржник просить суд відмовити в повному обсязі у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на оплачену судово-будівельну експертизу у розмірі 10 000 грн.

Також Підгородненська міська рада у вищеозначеній заяві просила суд провести судове засідання, яке відбудеться о 13:00 годині 18.01.2024 року без участі уповноваженого представника міської ради.

Сторони у судове засідання 18.01.2024 року не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

З огляду на приписи ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат в адміністративній справі №160/3706/23 розглянуто в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №160/3706/23, суд зважає на таке.

Як слідує з рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 року у справі №160/3706/23, при його ухваленні вирішено питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що в ході її розгляду позивачем разом із відповіддю на відзив було надано висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №1392-05, складений 18.05.2023р. згідно з Договором №1392-05 від 10.05.2023 року на здійснення послуг з проведення незалежної судової будівельно-технічної експертизи, укладеним між ОСОБА_1 , як Замовником, та ФОП ОСОБА_3 , як Експертом.

При цьому позивач на підтвердження понесених судових витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи надала: вищевказаний висновок експерта №1392-05 від 18.05.2023р., Договір №1392-05 від 10.05.2023 року на здійснення послуг з проведення незалежної судової будівельно-технічної експертизи, додаток А до договору №1392-05 на здійснення послуг з проведення незалежної судової будівельно-технічної експертизи, акт виконаних робіт від 18.05.2023р. за договором №1392-05 на здійснення послуг з проведення незалежної судової будівельно-технічної експертизи, розрахункову квитанцію №1392-05/1 від 10.05.2023р. на суму 10000грн.

Так, відповідно до п.1.1 Договору №1392-05 від 10.05.2023 року на здійснення послуг з проведення незалежної судової будівельно-технічної експертизи передбачено, що предметом цього договору є виконання Експертом за дорученням Замовника в порядку ст.71 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 року №4038-XII та ст.104 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-IV, надійшов лист-звернення позивача ОСОБА_1 в адміністративній справі №160/3706/23, яка перебуває у провадженні судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турової Олени Михайлівни, за позовом ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення та укладений договір від 10.05.2023 №1392-05 щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи, згідно з якою дослідженню підлягає пояснювальна записка до містобудівної документації місцевого рівня, виконаної згідно рішення Підгородненської міської ради №962-7/8 від 12.08.2021 «Детальний план частини території кварталу по вул. Сагайдачного м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, щодо розміщення земельних ділянок для індивідуальної житлової забудови, з урахуванням інтересів власників земельних ділянок, які є суміжними землекористувачами» Том 1 Договір №09.21/212.1.

Згідно з п.1.2 цього Договору замовник приймає на себе обов`язки оплатити на умовах Договору гонорар за Висновок за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, здійснені Експертом.

Розділом 4 вказаного договору визначається вартість послуг та порядок розрахунків, а саме калькуляція вартості проведеного судової будівельно-технічної експертизи, виконаної відповідно до Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.1996 №710, наказу Міністерства юстиції України від 16.01.2023 №230/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.01.2023 за №84/39140. Розрахунок вартості проведення незалежної судової будівельно-технічної експертизи: 238,98грн (вартість 1 експертодини, грн без ПІДВ) х 42 експертгодин (час проведення дослідження) = 10 037, 16 грн. = 10 000 грн. Загальна вартість проведення незалежної судової будівельно-технічної експертизи становить 10 000 (десять тисяч) гривень, враховуючи єдиний податок, ПІДВ не передбачено. Розрахунки між сторонами здійснюються у два етапи: до « 18» травня 2023 року Замовник вносить у касу або перераховує на рахунок Експерта остаточну оплату вартості проведення незалежної судової будівельно-технічної експертизи, що становить 10 000 (десять тисяч) гривень

Крім того відповідно до акта виконаних робіт від 18.05.2023р. за Договором №1392-05 на здійснення послуг з проведення незалежної судової будівельно-технічної експертизи послуги з проведення незалежної судової будівельно-технічної експертизи були надані, а саме висновок за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 189.05.2023р. №1392-05 виконані виконавцем у повному обсязі, відповідно до умов завдання замовника, при дотриманні норм чинного законодавства. Додатково в акті зазначено, що загальна вартість виконаних робіт (послуг) склала 10000 (десять тисяч)грн. 00коп. без ПДВ.

10.05.2023р. ОСОБА_1 здійснила оплату незалежної судової будівельно-технічної експертизи у сумі 10000грн, що підтверджується розрахунковою квитанцією №1392-05/1 від 10.05.2023р.

Таким чином, у цій справі експертиза судом не призначалася, а була проведена на замовлення позивача та надана останнім у якості доказу на підтвердження своєї позиції разом із відповіддю на відзив.

Частиною 1 статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Отже, витрати, пов`язані із проведенням експертиз, належать до судових витрат і питання про їх розподіл має вирішуватися у рішенні, постанові або ухвалі.

При цьому ч.1 ст.252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 252 КАС України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення

Згідно з ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як зазначено вище, у справі, що розглядається, судом було вирішено питання лише щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору, проте не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. Відтак, у розумінні приписів п.3 ч.1 ст.252 КАС України наявні підстави для ухвалення судом додаткового рішення в цій частині для вирішення питання про розподіл таких судових витрат.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення понесених позивачем витрат на проведення експертизи з відповідача, суд зазначає таке.

Частина перша статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).

Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Згідно з ч.3 ст.137 КАС України спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Частинами 5-8 статті 137 КАС України передбачено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 9 статті 139 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Частиною 3 статті 101 КАС України передбачено, що висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до частини 1 статті 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Статтею 104 КАС України визначено порядок проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Так, згідно з ч.1 ст.104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

При цьому ч.ч.6,7 ст.104 КАС України встановлено, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до ч.1 ст.106 КАС України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться на замовлення учасника справи.

Водночас ч.1 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.2 ч.2 ст.72 КАС України висновок експерта є одним із засобів доказування в адміністративному процесі.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:

(1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;

(2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;

(3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;

(4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Отже, склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява N 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява N 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Таким чином, сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену на її замовлення, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі №712/4126/22.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на оплачену ОСОБА_1 судово-будівельну експертизу, суд зазначає, що зі змісту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 року у справі №160/3706/23 слідує, що судом під час вирішення цієї справи наданий позивачем висновок експерта не враховувався як доказ і рішення прийняте з інших підстав, ніж ті, що були предметом експертного дослідження, при цьому, як вказано вище, експертиза була проведена саме за ініціативою позивача і судом її проведення не призначалося, відтак, підстави для відшкодування позивачеві витрат на проведення такої експертизи вістуні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього на користь позивача судових витрат на проведення експертизи.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі №160/3706/23 за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (, місцезнаходження: вул. Центральна, 46, м. Підгородне, Дніпровський район, Дніпропетровська область, 52001), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), про визнання незаконним та скасування рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області судових витрат на проведення експертизи відмовити у повному обсязі.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст.295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова