Справа № 580/5060/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року справа № 580/5060/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тайрс до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Тайрс (далі товариство, позивач) подало позов до Львівської митниці (далі митниця, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100210/2 від 22.04.2024 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/001312;

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100217/2 від 23.04.2024 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/001331.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що у митного органу були відсутні жодні підстави для коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товару на підставі поданих у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України товариством документів та для витребування додаткових документів, перелік яких наведений в частині 3 статті 53 Митного кодексу України, оскільки наданими документами повністю підтверджується і числове значення митної вартості і відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивач стверджує, що з аналізу положень Митного кодексу України можна дійти висновку, що заявлення митної вартості здійснюється декларантом самостійно, зокрема шляхом подання декларації митної вартості та подання обов`язкових (імперативних) та у передбачених законом випадках додаткових (альтернативних) документів, що підтверджують митну вартість товару. При цьому, подання додаткових документів відбувається на письмову вимогу митного органу лише у випадках, якщо обов`язкові документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, мають ознаки підроблення або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була сплачена чи підлягає сплаті за ці товари.

Також позивач зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного кодексу України.

Разом з тим, як зазнає позивач, відповідач необґрунтовано прийняв рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог не було підтверджено обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару та не було дотримано послідовності застосування кожного наступного методу при обґрунтованості неможливості застосування кожного з попередніх методів визначення митної вартості задекларованого позивачем товару.

Ухвалою від 29.05.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13.06.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі продажу товару. Жодного додаткового документу який спростовує виявлені розбіжності у наданих документах декларантом не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

24.06.2024 представник позивача подав до суду відповідь на відзив в якій зазначив про необґрунтованість відзиву на позов з підстав, викладених у позові.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до контракту № 1 від 21.10.2020 та комерційного інвойсу № 24CFUKR-LB001 від 22.01.2024 ТОВ Тайрс придбало в компанії TIRELINK CO LTD (КНР): шини пневматичні гумові для вантажних автомобілів, а саме:

- розміром 9.00R20-16 TTF HO 616 ONYX 330 шт, вартістю 36300,00 доларів США;

- розміром 12.00R20-20 TTF HO 616 ONYX - 225 шт, вартістю 32625,00 доларів США;

Всього, загальною вартістю 68925,00 доларів США.

Умова поставки товару за даним інвойсом згідно міжнародних правил комерційних термінів (Інкотермс-2010) - CIF (Гданськ, Польща), із подальшим транспортуванням в Україну. Вартість фрахту судна - 10200,00 доларів США (два контейнери по 5100,00 доларів США за кожний) та вартість страхування 100,00 доларів США (два контейнери по 50,00 доларів США за кожний), всього на загальну вартість товару за інвойсом (із вартістю фрахту судна та страхування), в розмірі 79225,00 доларів США.

22.04.2024 товариством, з метою митного оформлення імпорту в Україну зазначених товарів, до Львівської митниці було подано в електронному вигляді митну декларацію № 24UA12U1 на шини: розміром 9.00R20-16 TTF HO 616 ONYX 330 шт, в якій була вказана митна вартість автомобільних шин за інвойсом 41450,00 доларів. Загальна митна вартість, із включенням вартості супутніх послуг становила - 1772579,07 грн. (п. 45 декларації).

Разом з декларацією товариство надало копії документів, а саме:

- Пакувальний лист (Packing list) б/н 22.01.2024;

- Рахунок-проформа (Proforma invoice) 24CFUKR-LB001 15.01.2024 ;

- Рахунок-проформа (Proforma invoice) 24CFUKR-LB003 30.01.2024;

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 24CFUKR-LB001 22.01.2024;

- Коносамент (Bill of lading) COSU 27.01.2024;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 16.04.2024;

- Сертифікат про походження товару CCPIT229 22.01.2024;

- Інвойс BV/0016/04/24 15.04.2024;

- платіжна інструкція № 39 від 22.03.2024;

- платіжна інструкція № 8 від 15.01.2024;

-Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг 18/04/01 від 18.04.2024;

- Страховий поліс 01831 від 29.01.2024;

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 07.10.2022;

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 10.03.2023;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 1 від 21.10.2020;

- Договір (угода, контракт) із третіми особами № 060423 від 06.04.2023;

- Договір про надання послуг митного брокера № 2-2023 08.05.2023;

- Договір (контракт) про перевезення № 0311-22 від 03.11.2022;

- Додаток 1 до договору № 0311-22 від 31.12.2023

- заявка № 1 від 12.04.2024;

- заявка № 3 від 11.04.2024;

- Лист до оплати № 3 від 09.04.2024;

- Лист про платіж від 05.04.2024;

- Специфікація від 22.01.2024;

- Специфікація №1 від 22.04.2024;

23.04.2024 товариством, з метою митного оформлення імпорту в Україну зазначених товарів, до Львівської митниці було подано в електронному вигляді митну декларацію № 24UA59U0 на шини: розміром 12.00R20-20 TTF HO 616ONYX - 225 шт, в якій була вказана митна вартість автомобільних шин за інвойсом 37775,00 доларів США. Загальна митна вартість із включенням вартості супутніх послуг становила - 1638293,49 грн (п. 45 декларації).

Разом з декларацією товариство надало копії документів, а саме:

- Пакувальний лист (Packing list) б/н 22.01.2024;

- Рахунок-проформа (Proforma invoice) 24CFUKR-LB001 15.01.2024 ;

- Рахунок-проформа (Proforma invoice) 24CFUKR-LB003 30.01.2024;

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 24CFUKR-LB001 22.01.2024;

- Коносамент (Bill of lading) COSU 27.01.2024;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 14.04.2024;

- Сертифікат про походження товару CCPIT229 22.01.2024

- Інвойс BV/0016/04/24 16.04.2024;

- платіжна інструкція № 39 від 22.03.2024;

- платіжна інструкція № 8 від 15.01.2024;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг 04-1601 від 16.04.2024;

- Страховий поліс 01831 від 29.01.2024;

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 07.10.2022;

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 10.03.2023;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 1 від

21.10.2020;

- Договір (угода, контракт) із третіми особами № 060423 від 06.04.2023;

- Договір про надання послуг митного брокера № 2-2023 08.05.2023;

- Договір (контракт) про перевезення № 120424-2 від 12.04.2024;

- заявка № 1 від 12.04.2024;

- заявка № 3 від 11.04.2024;

- Лист до оплати № 3 від 09.04.2024;

- Лист про платіж від 05.04.2024;

- Специфікація від 22.01.2024;

- Специфікація №1 від 22.04.2024.

За результатами перевірки поданих митних декларацій та поданих документів митним органом позивачу були направлені повідомлення № 10340 від 22.04.2024, № 10341 від 23.04.2024 із вимогою про надання додаткових документів (ч. 3 ст. 53 МК України), в яких було зазначено про необхідність надання наступних документів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вказаних повідомлень позивач додатково надав документи:

-Прайс-лист від 01.01.2024;

- Копія митної декларації країни відправлення № 00007710 від 25.01.2024

За наслідками розгляду поданих документів по вказаними деклараціями, митний орган прийняв такі рішення:

1. Рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100210/2 від 22.04.2024 було відмовлено у митному оформленні товару 1 за митною декларацією № 24UA12U1 з оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/001312 від 22.04.2024.

В обґрунтування вказаного рішення відповідач митний орган зазначив, що за результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:

- згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 18.04.2024 №18/04/01 відсутні витрати на страхування товару під час перевезення товару до кордону України автомобільним транспортом;

- відповідно до вимог п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 21.10.2020 № 1 (зі змінами та доповненнями) визначено що проформа-інвойс складається Продавцем на підставі Замовлення Покупця, разом з тим даний документ не надано митному органу;

- відповідно до вимог п. 5.5 зовнішньоекономічної угоди від 21.10.2020 № 1 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що продавець надає покупцю наступні товаросупровідні документи, у тому числі сертифікат походження товару. Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди;

- у проформі 24CFUKR-LB001 від 15.01.2024 загальна вартість товару становить 68925,00 дол. США, умови оплати вказано: 100% передоплата, проте до митного оформлення надано платіжне доручення № 8, що стосується оплати згідно даної проформи від 15.01.2024 на суму 20678 дол. США тобто умову контракту щодо оплати не дотримано. Надано платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах вказано, що даний документ являються платіжною інструкцією, що не є документом, який засвідчує факт переведення коштів. Також надано проформу № 24CFUKR-LB003 від 30.01.2024 загальна вартість товару становить 211730,00 дол. США, умови оплати вказано:100% передоплата, проте до митного оформлення надано платіжне доручення № 39 від 22.03.2024 на суму 56312,90 дол. США тобто умову контракту щодо оплати не дотримано;

- розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 1037км, а вартість 99100 грн що становить 95,56 грн/км, відстань по території України 300 км, а вартість 65404 грн що становить 218 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій Облік і калькулювання собівартості перевезень визначено: Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального. Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 19.04.2024 № 19/04/01 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу. Виникають сумніви щодо достовірності розподілу транспортних витрат, оскільки з урахуванням вищої вартості пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів за кордоном, а також наявності платних доріг вартість за 1 км перевезення товару за межами митної території України пропорційно менша, ніж вартість за 1 км перевезення товару на території України. Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 19.04.2024 № 19/04/01 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу;

- декларантом надано Лист до оплати № 3 від 09.04.2024, відсутні бухгалтерські документи для перевірки числових даних щодо умов оплати. Таким чином не можливо впевнитися у достовірності числових даних;

- декларантом надано експортну декларацію країни відправлення 00007710, яка не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, що підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. Вищезазначена МД не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними;

- прайс-лист вартість сформована на умовах FOB QINGDAO, такий документ містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійсненні зовнішньоекономічної операції.

Зазначив, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також були встановлені розбіжності у поданих документах, а тому митна вартість не може бути визнана за заявленою декларантом вартістю.

Також, у вказаному рішенні митний орган також дійшов до висновку, що для визначення митної вартості товару неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; не застосовано методи 2в і 2г з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Використано метод 2 ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару 1 за митною декларацією 24UA12U1 слугувала МД № UA110130/2023/700323 від 25.12.2023 де вартість такого товару становить 3,1 дол. США за кг (даного виду товару).

2. Рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № № UA209000/2023/100217/2 від 23.04.2024 за митною декларацією № 23UA59U0 з оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/001331 від 23.04.2024.

В обґрунтування вказаного рішення відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме:

- відповідно до вимог п. 2.2 Додатку до зовнішньоекономічного контракту від 21.10.2020 № 1 зазначено, що Продавець складає проформу-інвойс на підставі Замовлення Покупця, де має бути вказано характеристики товару що ввозиться на митну територію України, проте даний документ декларантом не надано митному органу;

- положенням п. 2.2. контракту передбачено що якість товару повинно відповідати нормам, прийнятим по кожному виду товару в країні виробництва товару. Декларантом не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також не надані документи підтверджуючи виробника товару та ТМ. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 ЕМД;

- надано платіжні інструкції в іноземній валюті або банківських металах вказано, що такий документ являється платіжною інструкцією, що не є документом, який засвідчує факт переведення коштів. Платіжні інструкції не можуть бути взяті до уваги, оскільки такий документ являється платіжною інструкцією, що не є документом, який засвідчує факт переведення коштів. У платіжній інструкції від 22.03.2024 № 39 міститься посилання на проформу 24CFUKR-LB003 (сума - 56312,95 дол. США) від 24.01.2024, а платіжна інструкція від 15.01.2024 № 8 містить посилання на проформу - від 15.01.2024 № 24CFUKR-LB001 (сума-20678 дол. США). У вищезазначених проформах зазначено 100% передоплата. Проте дані суми не містять повної суми оплати. Жодних інших платіжних документів до митного оформлення не подано; Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст. 53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. За загальними правилами покупець зобов`язаний сплатити продавцю повну ціну переданого товару (ст.692 Цивільного кодексу України). Разом з цим договором купівлі продажу може бути передбачена розстрочка платежу (ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України) та продаж товару в кредит (ч.1 ст. 694 Цивільного кодексу України). Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати (ч.5 ст.694Цивільного кодексу України );

- розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 726 км, а вартість 111200 грн. - що становить 153,17 грн/км, відстань по території України 81 км, а вартість 48472 грн - що становить 598,42 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій Облік і калькулювання собівартості Перевезень визначено: Вартість пальномастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального. Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 16.04.2024 № 04-1601 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу. Виникають сумніви щодо достовірності розподілу транспортних витрат, оскільки з урахуванням вищої вартості пальномастильних та інших експлуатаційних матеріалів за кордоном, а також наявності платних доріг вартість за 1 км перевезення товару за межами митної території України пропорційно менша, ніж вартість за 1 км перевезення товару на території України. Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 19.04.2024 № 19/04/01 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу. даний рахунок не містить відомостей про особу відповідальну за заявлені витрати на перевезення оцінюваного товару;

- декларантом надано Лист до оплати № 3 від 09.04.2024, відсутні бухгалтерські документи для перевірки числових даних щодо умов оплати. Таким чином не можливо впевнитися у достовірності числових даних; Отже відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально у повному обсязі;

- експортна декларація країни відправлення не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення та дати експорту товару, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. Вищезазначена МД не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними;

- прайс-лист вартість сформована на умовах FOB QINGDAO. Даний документ містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійсненні зовнішньоекономічної операції.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару, тому митна вартість не може бути визнана за заявленою декларантом вартістю, що є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ.

Також, відповідач дійшов до висновку, що для визначення митної вартості товару неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; не застосовано методи 2в і 2г з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Використано метод 2 ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала митна декларація UA209230/2023/007799 від 25.01.2024 де вартість такого товару становить 3,10 дол. США за кг (даного виду товару).

Не погоджуючись із вказаними рішеннями про коригування митної вартості та картками відмови у прийнятті митних декларацій, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так, частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 Резервний метод МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (частина 12 статті 264 МК України).

Для вирішення спору суд врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11 вересня 2020 року у справі № 820/10288/15 у подібних правовідносинах.

Верховний Суд з аналізу викладених норм зазначив, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а у подібних правовідносинах, відповідно до яких наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд встановив, що 21.10.2020 позивач уклав з компанією TIRELINK CO, LTD (КНР) контракт № 1. 10.03.2023 сторонами укладено додаткову угоди до Контракту № 1 від 21.10.2020. Положеннями п. 2.1. контракту № 01 від 21.10.2020 (в редакції додаткової угоди від 10.03.2023 до Контракту) визначено, що попередня ціна, кількість та сума зазначається у проформі-інвойсі. Остаточна вартість товару, вказується в Комерційному інвойсі на кожну партію товару. Також, положеннями п. 2.4. контракту (в редакції додаткової угоди від 10.03.2023 до Контракту) сторонами було унормовано, що остаточна номенклатура, кількість та сума кожної партії товару вказується в Комерційному інвойсі після фактичного завантаження в морський контейнер. Комерційний інвойс, крім вартості товару може включати вартість доставки Товару Покупцю та страхування його вартості.

На виконання вказаних контракту та додаткової угоди сторони склали проформу-інвойс № 24CFUKR-LB001 від 15.01.2024 на загальну вартість товару - 68925 дол. США в якій сторонами обумовлено попередню ціну, кількість та суму товару.

В свою чергу остаточну номенклатуру, кількість та суму партії товару сторонами обумовлено у комерційному інвойсі № 24CFUKR-LB001 від 22.01.2024 (а.с. 20) відповідно до якого ТОВ Тайрс придбало у компанії TIRELINK CO, LTD (КНР): розміром 9.00R20-16 TTF HO 616 ONYX 330 шт, вартістю 36300,00 доларів США; розміром 12.00R20-20 TTF HO 616 ONYX - 225 шт, вартістю 32625,00 доларів США. Всього, загальною вартістю 79225,00 доларів США (з урахуванням фрахту та страхування).

Платіжними інструкціями № 8 від 15.01.2024 на суму 20678 доларів США та № 39 від 22.03.2024 на суму 56312,90 доларів США підтверджується оплата позивачем компанії TIRELINK CO, LTD (КНР) коштів за товар згідно комерційного інвойсу № 24CFUKR-LB001 від 22.01.2024. Крім того, листом від 05.04.2024 (а.с.29) компанія TIRELINK CO, LTD (КНР) підтвердила, що станом на 05.04.2024 отримали 100% оплати за товар, який було відвантажено згідно комерційного інвойсу № 24CFUKR-LB001 від 22.01.2024 на суму 79225 доларів США.

Суд встановив, що позивач разом із поданням декларацій митної вартості подав, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 1 від 21.10.2020 та додаткову угоду від 10.03.2023 до Контракту № 1 від 21.10.2020; проформу-інвойс № 24CFUKR-LB001 від 15.01.2024; Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 24CFUKR-LB001 від 22.01.2024; платіжну інструкцію від № 8 від 15.01.2024 та № 39 від 22.03.2024; Автотранспортну накладна (Road consignment note) б/н від 16.04.2024 та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 18.04.2024 № 18/04/01; митну декларацію країни відправлення 00007710 від 25.01.2024.

З аналізу переліку поданих позивачем документів суд доходить висновку, що позивач подав необхідний перелік документів для підтвердження митної вартості поставленого товару, вичерпний перелік яких зазначений у ч. 2 ст. 53 МК України. При цьому подані документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Достовірність вказаних документів обґрунтованих сумнівів у суду не викликає. У матеріалах справи відсутні докази наявності у поданих позивачем для митного оформлення документів ознак підробки, натомість вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Відповідач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування обставин, що надані до митної декларації документи позивача є підробленими або містили неправдиву чи неповну інформацію.

Надаючи оцінку правомірності спірного рішення № UA209000/2024/100210/2 від 22.04.2024, суд зазначає, що сертифікат походження товару (п. 5.5. зовнішньоекономічної угоди) та замовлення покупця на підставі якого складається проформа-інвойс (п. 2.2. зовнішньоекономічної угоди) не є документами, що підтверджують числові показники митної вартості товару, оскільки не входять до переліку документів, подання яких митному органу є обов`язковим відповідно до приписів ч. 2 статті 53 МК України при декларуванні митної вартості товару. Також митний орган не наводить в рішенні обґрунтувань, які саме невідповідності у поданих позивачем документах із обов`язкового переліку (ч. 2 ст. 53 МК України) має підтвердити сертифікат походження, в частині перевірки кількісних та вартісних складників заявленої митної вартості товару та заявлений позивачем розрахунку митної вартості. З урахуванням зазначеного, посилання митного органу у цій частині як на підставу невизнання заявленої митної вартості товару суд вважає необґрунтованими.

Стосовно доводів відповідача про недотримання позивачем умов контракту про оплату, а також не надання належних платіжних документів, суд зазначає таке.

Як встановив вище суд, положеннями п. 2.1. контракту № 01 від 21.10.2020 (в редакції додаткової угоди від 10.03.2023 до Контракту) визначено, що попередня ціна, кількість та сума зазначається у проформі-інвойсі. Остаточна вартість товару, вказується в Комерційному інвойсі на кожну партію товару. Також, положеннями п. 2.4. контракту (в редакції додаткової угоди від 10.03.2023 до Контракту) сторонами було унормовано, що остаточна номенклатура, кількість та сума кожної партії товару вказується в Комерційному інвойсі після фактичного завантаження в морський контейнер. Комерційний інвойс, крім вартості товару може включати вартість доставки Товару Покупцю та страхування його вартості.

Отже, основним та визначальним товаро-супровідним документом, який підтверджує поставку партії товару (номенклатура, кількість, вартість), в її остаточному вигляді, є комерційний інвойс, а в цьому випадку комерційний інвойс № 24CFUKR-LB001 від 22.01.2024, передбачав поставку товару у обсязі, що чітко відповідав обсягам у проформі-інвойсі (№ 24CFUKR-LB001 від 15.01.2024), який було надано митному органу при декларуванні товару за митною декларацією № 24UA12U1.

З урахуванням зазначеного, враховуючи, що основним та визначальним документом, який підтверджує поставку певної частини (траншу) товару в цьому випадку є комерційний інвойс № 24CFUKR-LB001 від 22.01.2024 на загальну суму 79225 доларів США (з урахуванням вартості доставки та страхування), тому і оплаті за цією поставкою підлягав товар, який був фактично відвантажений покупцю згідно вказаного комерційного інвойсу, а не вся вартість та асортимент товару, що були зазначені у проформі-інвойсі № 243CFUKR-LB003 від 30.01.2024.

Докази сплати вартості товару за комерційним інвойсом декларантом митному органу були надані, що підтверджується платіжними інструкціями № 8 від 15.01.2024 на суму 20678 доларів США та № 39 від 22.03.2024 на суму 56312,90 доларів США. Вказані платіжні інструкції є належним платіжним документом, який містить усі необхідні реквізити, та підтверджують здійснення відповідних платежів.

За вказаних обставин, висновки відповідача щодо недотримання позивачем умов контракту про оплату а також те, що платіжна інструкція не є документом, який засвідчує факт переведення коштів суд вважає необґрунтованими.

Крім того, листом від 05.04.2024 (а.с. 29) компанія TIRELINK CO, LTD (КНР) підтвердила, що станом на 05.04.2024 отримали 100% оплати за товар, який було відвантажено згідно комерційного інвойсу № 24CFUKR-LB001 від 22.01.2024 на суму 79225 доларів США.

Суд враховує висновки Верховного Суду висловлені у постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 826/7085/16, у якій Верховний Суд вказав, що відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України відсутність платіжних документів про оплату товару, наявність даних про його часткову оплату не можуть вплинути на заявлену митну вартість товару, оскільки вони не стоять у залежності/не спростовують ту вартість товару, що визначена у зовнішньоекономічному договорі (контракті) або документі, який його замінює, та додатків до нього: рахунку-фактурі (інвойс) або рахунку-проформі (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Названі документи формують зобов`язання у покупця на оплату товару у розмірі, встановленому у договорі, що свідчить про незмінність його вартості за умови відсутності платіжних документів.

З урахуванням зазначеного, рішення відповідача про недотримання позивачем умов контракту про оплату суд вважає необґрунтованими.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача про те, що експортна декларація країни відправлення № 00007710 від 25.01.2024, не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару, оскільки надана позивачем експортна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, вичерпний перелік яких зазначений у ч. 2 ст. 53 МК України. Як зазначалось вище, подані позивачем документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, у матеріалах справи відсутні докази наявності у поданих позивачем для митного оформлення документів ознак підробки, натомість вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Водночас, надана позивачем при декларуванні декларація країни відправлення 00007710 від 25.01.2024 має форму електронного документа та містить усі необхідні ідентифікатори створення цього електронного документу країною відправлення (зокрема штрих-кодовий ідентифікатор та QR код), що в свою чергу надає митному органу право, відповідно до приписів п. 5 ч. 5 ст. 54 МКУ, перевірити її автентичність, а в разі наявності відповідних сумнівів, звернутися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості, а не покладати на декларанта не передбачені законодавством обов`язки щодо підтвердження виконання уповноваженими установами інших країн встановлених ними процедур. Крім того, в цій частині висновок відповідача не містить правових обґрунтувань, які б підтверджували необхідність подання вказаного документа (створеного в електронній формі) із наявністю у такому документі відмітки (печатки) митних органів країни відправлення, а тому в цій частині висновок митного орану суд вважає необґрунтованим.

Стосовно доводів митного органу про відсутність в рахунках-фактурах про надання транспортно-експедиційних послуг витрат на страхування товару під час перевезення товару до кордону України автомобільним транспортом, суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також ч. 10 статті 58 МК України унормовано, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Суд врахував, що за поданими митному органу документами, під час перевезення товару морським транспортом за комерційним інвойсом № 24CFUKR-LB001 від 22.01.2024 із порту м. Qingdao CHINA до м. Гданськ (Польща) на умовах CIF (Гданськ, Польща) вказаний товар було застраховано, а вартість страхування (insurance) на перевезення морським транспортом, в розмірі 100,00 доларів США (по 50 доларів за кожний контейнер) була включена до загальної вартості товару за вказаним комерційним інвойсом, про що безпосередньо свідчить комерційний інвойс № 24CFUKR-LB001 від 22.01.2024, та передбачена положеннями міжнародного контракту № 1 від 21.10.2020 (п. 2.4. контракту, в редакції додаткової угоди від 10.03.2023).

На підтвердження такого страхування митному органу також при декларуванні було надано страховий поліс (Cargo Transportation Insurance Policy) № 01831 від на страхування товару саме за цим комерційним інвойсом.

Отже, умови поставки за комерційним інвойсом № 24CFUKR-LB001 від 22.01.2024 CIF (Гданськ, Польща) за правилами тлумачення комерційних термінів Інкотермс 2010 стосувалися виключно поставки Товару морським видом транспорту до порту призначення (м. Гданськ, Польща) та не передбачали подальше страхування товару при його перевезенні автомобільним транспортом до кордону України, або інші види страхування.

Водночас, при наданні виконавцями послуг щодо розвантаження та транспортування Товару із порту призначення - м. Гданськ (Польща) до кордону України страхування товару, з урахуванням базису поставки (CIF), не було обов`язковим, а тому доводи митного органу про ненадання доказів понесення страхових витрат в рахунках на перевезення товару автомобільним транспортом є необґрунтованими.

Стосовно доводів митного органу щодо непропорційності формування транспортних витрат відносно всього кілометражу транспортування товару, всупереч п. 49, 51 Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65, слід зазначити таке.

Правовий господарський порядок в Україні формується на основі оптимального поєднання ринкового саморегулювання економічних відносин суб`єктів господарювання та державного регулювання макроекономічних процесів (ст. 5 ГК України). Також, приписами статті 190 ГК України унормовано, що вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання. Також, відповідно до положень ст. 11 ЗУ Про ціни та ціноутворення вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін. Відповідно до приписів ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Вказане свідчить, що встановлення цін у господарських правовідносинах відбувається на основі вільної самостійності їх учасників, що надає можливість суб`єкту підприємництва самостійно встановлювати та обраховувати вартість товарів або послуг, окрім випадків державного регулювання цін на певні товари/послуги, у встановленому законодавством порядку та випадках.

Відносини із вартості перевезення вантажу автомобільним транспортом як за межами України, так і на території України не є предметом державного цінового регулювання.

Посилання відповідача на необхідність застосування до спірних правовідносини при встановленні вартості перевезень методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65, суд вважає необґрунтованим, оскільки вказаний Наказ має лише рекомендаційний, а не обов`язковий характер, та може застосовуватися перевізниками для цілей планування, ведення обліку i калькулювання собівартості перевезень вантажів i пасажирів, робіт i послуг для забезпечення ведення бухгалтерського обліку.

Посилання відповідача на положення п. 49 (витрати по пальному) та 51 (амортизаційні витрати) вказаних методичних рекомендацій є також безпідставними, оскільки вказані витрати є лише деякими із складових частин витрат, які можуть включатися до собівартості перевезення, а не вартістю (ціною) перевезення, в розумінні вартості наданої послуги за контрактом (договором), яка може бути відмінною від собівартості перевезення, та може включати в себе не тільки собівартість перевезення, а й інші додаткові складники (прибуток, торгівельна націнка, податки тощо), а тому вказані обставини ніяким чином не спростовують правильність формування перевізниками вартості такого перевезення, або необґрунтованості покладення позивачем вказаних витрат в складову частину вартості задекларованого товару.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що підстави прийняття рішення № UA209000/2024/100210/2 від 22.04.2024 є необґрунтованими.

Надаючи оцінку правомірності спірного рішення № UA209000/2024/100217/2 від 23.04.2024, суд зазначає, що документи підтверджуючі якість товару та замовлення покупця на підставі якого складається проформа-інвойс (п. 2.2. зовнішньоекономічної угоди) не є документами, що підтверджують числові показники митної вартості товару, оскільки не входять до переліку документів, подання яких митному органу є обов`язковим відповідно до приписів ч. 2 статті 53 МК України при декларуванні митної вартості товару. Також митний орган не наводить в рішенні обґрунтувань, які саме невідповідності у поданих позивачем документах із обов`язкового переліку (ч. 2 ст. 53 МК України) має підтвердити сертифікат походження, в частині перевірки кількісних та вартісних складників заявленої митної вартості товару та заявлений позивачем розрахунку митної вартості. З урахуванням зазначеного, посилання митного органу у цій частині як на підставу невизнання заявленої митної вартості товару суд вважає необґрунтованими.

Щодо посилання відповідача на те, що прайс-лист має обмежений термін дії, вартість сформована на умовах FOB QINGDAO суд зазначає, що прайс-лист не є транспортним, товаро-супровідним чи розрахунковим документом та не визначає умови поставки, натомість відображає лише наявну у продавця номенклатуру, асортимент та орієнтовну ціну товару, яка пропонується ним для вільного продажу на ринку на певну дату або в певний період. Водночас, умови поставки, вартість товару та його складники, а також інші необхідні характеристики товару, що поставляється за конкретною поставкою та конкретно визначеному покупцю визначається положеннями міжнародного контракту, складеними на його виконання проформами-інвойсами, комерційним інвойсом, а також іншими товаро-супровідними та розрахунковими документами, які підтверджують складові числової, кількісної та вартісної характеристики товару, які, як зазначалось вище, були надані митному органу в достатньому обсязі при декларуванні вищевказаного товару.

Інші підстави прийняття рішення UA209000/2024/100217/2 від 23.04.2024 є аналогічними зазначеним у рішенні № UA209000/2024/100210/2 від 22.04.2024, яким суд вище надав оцінку, у зв`язку із чим повторно не оцінюються.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що підстави прийняття рішення № UA209000/2024/100217/2 від 23.04.2024 є необґрунтованими.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що позивач надав необхідні документи, що підтверджують митну вартість, ці документи підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Заявлена позивачем митна вартість товару, визначена за першим методом, підтверджується належними документами, які містять повні та достовірні відомості про митну вартість товару, отже відсутні підстави для застосування другорядних методів визначення митної вартості товару.

Крім того, у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд встановив, що джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугували: МД UA110130/2023/700323 від 25.12.2023, МД UA209230/2023/007799 від 25.01.2024, де вартість такого товару становить 3,1 дол. США за кг.

Однак, спірні рішення про коригування митної вартості товарів не містять порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Відповідач не довів, що вартість товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірними рішеннями, визначено з урахуванням індивідуальних ознак (фірми-виробника, якості тощо).

Оскільки відповідач не довів правомірності коригування митної вартості товару позивача, суд дійшов висновку, що спірні рішення є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат в частині стягнення судового збору, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати зі сплати судового збору, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100210/2 від 22.04.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/001312.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100217/2 від 23.04.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/001331.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тайрс витрати зі сплати судового збору в розмірі 17580 (сімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят) грн 18 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Тайрс (18007, м. Черкаси, вул. Смілянська, 127/11, );

2) відповідач Львівська митниця (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 29.07.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК