Справа № 160/3374/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2024 рокуСправа №160/3374/24
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо неприйняття від позивача декларації про відмову від громадянства російської федерації;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти від позивача декларацію про відмову від громадянства російської федерації.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона набула 09.12.2020 громадянство України та звернулася до відповідача із заявою у прийнятті декларації про відмову від громадянства рф. Зазначає, що отримати документ про припинення іноземного громадянства у позивача немає можливості, з 24.02.2022 року у зв`язку із вторгненням військ рф на територію України та розривом дипломатичних відносин між Україною та рф, що надає можливість позивачу скористатись правом на подачу декларації про відмову від іноземного громадянства для подальшої видачі паспорта громадянина України відповідно до положень абзацу 16 статті 1 Закону України «Про громадянство України» у зв`язку з неможливістю з незалежних від нього причин отримання такого документа від уповноваженого на те органу рф.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
26 лютого 2024 року від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем було взято зобов`язання, що протягом двох років з моменту набуття громадянства України ним буде припинено громадянство рф і подано до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства рф, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. Вказав, що на даний час до відповідача не надійшло документально підтверджених документів, які засвідчували б виконання позивачем вимог частини 2, 5 статті 8 Закону України «Про громадянство України», а саме документів про припинення громадянства рф та повернення національного паспорта громадянина рф до уповноваженого органу рф. Тобто взяті на себе зобов`язання позивачем не виконано, а тому рішення відповідача про відмову у прийнятті Декларації про відмову від громадянства рф є правомірними. На підставі вищенаведеного, просить суд відмовити у задоволенні позову.
26 лютого 2024 року від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надійшла заява, в якій вони просять проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, з обов`язковим викликів учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 р. у задоволенні заяви Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про розгляд справи за правилами загального провадження у справі №160/3374/24 відмовлено.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , громадянин рферації, що вбачається з паспорту громадянина рф, виданого 20.12.2017 відділом ОУФМС рф по Краснодарському краю в Прикубанському окрузі м.Краснодара, код підрозділу №230-007.
ОСОБА_1 є громадянином України з 09.12.2020, про що свідчить тимчасове посвідчення ОТ033085, видане 09.12.2020, дійсне до 20.10.2022.
19 березня 2022 року позивачка звернулася до відповідача із заявою щодо документування її паспортом громадянина України.
Листом Державна Міграційна служба України від 21.04.2022р. повідомило позивачку про те, що 20.10.2020 рішенням ГУДМС України в Дніпропетровській області позивачці було оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» та видано довідку про реєстрацію позивачки громадянином України, на підставі якої оформлено тимчасове посвідчення громадянина України Під час подання заяви про набуття громадянства України позивачка разом із іншими необхідними документами подала зобов?язання припинити громадянство рф протягом двох років з моменту набуття українського громадянства. Відповідно до абзацу дванадцятого статті 1 Закону зобов?язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Тобто саме на особу покладається обов?язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України. Ураховуючи вищевикладене, паспорт громадянина України позивачка зможе отримати лише в разі надання до ГУДМС України в Дніпропетровській області документа про припинення громадянства рф.
05 грудня 2023 року позивачка звернулася до відповідача із заявою в якій просила прийняти її декларацію про відмову від іноземного громадянства. Проте відповідач на момент подання позовної заяви не повідомив позивача про розгляд її заяви.
Вважаючи рішення відповідача щодо неприйняття від позивача декларації про відмову від громадянства рф протиправними, позивачка звернулася до адміністративного суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (Закон № 2235-ІІІ).
Згідно з статтею 1 Закону № 2235-ІІІ: громадянство України це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України; незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури; декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав; декларація про відсутність іноземного громадянства - документ, в якому особа повідомляє про відсутність у неї іноземного громадянства (підданства) або громадянств (підданств) з обґрунтуванням причин такої відсутності.
Підстави набуття громадянства України визначені статтею 6 Закону № 2235-ІІІ. Так, пунктом 2 частини першої цієї статті передбачено, що громадянство України набувається за територіальним походженням.
Порядок набуття громадянства України за територіальним походженням визначений статтею 8 Закону № 2235-ІІІ, згідно якої:
Особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство. Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави. Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Для оформлення набуття громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) може бути подано: 1) іноземцем, якого визнано біженцем або якому надано притулок в Україні, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні; 2) іноземцем, який постійно проживає в Україні на законних підставах та є громадянином держави, з якою Україна уклала міжнародний договір, що передбачає припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства України, - заяву про зміну громадянства; 3) іноземцем, який в установленому законодавством України порядку проходить (проходив) військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, його подружжям - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; 4) іноземцем із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та його подружжям - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; 5) іноземцем, його подружжям, які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, та зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування.
Громадянство України за територіальним походженням не набуває особа, яка відповідно до частини шостої статті 9 цього Закону не приймається до громадянства України (крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 9 цього Закону), та особа, стосовно якої рішення про оформлення набуття громадянства України скасовано на підставі статті 21 цього Закону.
Дитина, один із батьків якої або її дід чи баба, прадід чи прабаба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті, яка є особою без громадянства і стосовно якої подано декларацію про відсутність іноземного громадянства, або є іноземцем, стосовно якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.
Дитина, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула громадянство України за народженням та є іноземцем, стосовно якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, або особою без громадянства, стосовно якої подано декларацію про відсутність іноземного громадянства, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.
Для оформлення набуття громадянства України дитиною, яка є іноземцем, один із батьків якої або опікун чи піклувальник має право на подання декларації, передбаченої пунктами 1, 3-5 частини шостої цієї статті, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подається декларація про відмову дитини від іноземного громадянства.
Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.
Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні.
Умови та порядок прийняття до громадянства України встановлені статтею 9 Закону № 2235-ІІІ. Так, частиною першою статті 9 Закону № 2235-ІІІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 9 Закону № 2235-ІІІ однією з умов прийняття до громадянства України є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців). Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (Порядок № 215), який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Так, пунктом 24 Порядку № 215 визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм); в) один із таких документів: декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; декларацію про відмову особи, яка є громадянином рф і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами рфта зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності; заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
Суд зазначає, що 05.12.2023 р. позивачка направила до УДМС України в Дніпропетровській заяву від 05.12.2023 р., в якій просила прийняти від неї декларацію про відмову від іноземного громадянства, згідно якої позивач відмовляється від іноземного громадянства рф, у зв`язку з тим, що існують незалежні від неї причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства рф. До вказаної заяви позивач подала власноруч заповнену та підписану декларацію про відмову від іноземного громадянства.
З огляду на визначення терміну «незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства)», наданого в статті 1 Закону № 2235-ІІІ, незалежними від особи причинами неотримання документа про припинення громадянства іноземної держави є три самостійні обставини: 1) невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено; 2) відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи; 3) нездійснення такої процедури.
Суд зазначає, що позивач в декларації про відмову від іноземного громадянства в якості підстави відмови від іноземного громадянства та подачі декларації вказала на існування незалежних від неї причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) рф, оскільки процедура оформлення припинення громадянства (підданства) рф не здійснюється. Водночас, суд звертає увагу на те, що Закон України «Про громадянство України» не встановлює критеріїв визначення поняття «нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави».
Також, чинним законодавством не передбачено переліку документів, які повинні підтверджувати факт нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави», надання яких зацікавленими особами, надасть їм можливість підтвердити такий факт для подальшого подання декларації про відмову від іноземного громадянства та прийняття уповноваженими органами такої декларації.
Позивач незалежною від неї обставиною вважає факт припинення роботи на території України всіх консульських установ рф. Зазанчає, що не може виїхати до рф, оскільки є ризик стати жертвою переслідувань (її чоловік є військовослужбовцем), на підтвердження чого надана копія довідки з військової частини.
Це означає, що посольства та консульства рф в Україні припинили свою діяльність.
Визнання офіційно цього факту не потребує додаткового доведення з боку позивача про наявність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), адже, як в законодавстві України, так і в законодавстві рф відсутнє правове регулювання процедури припинення громадянства (підданства) за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між відповідними державами.
Враховуючи, що чинне законодавство не містить переліку документів які мають підтверджувати факт нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави, тягар доказування такої обставини лежить на зацікавлених особах.
В спірному випадку надання позивачем доказів призупинення на невизначений час роботи консульських установ рф в Україні, такі докази можуть цілком підтверджувати факт нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави рф. Відповідачем не було надано жодної оцінки наведеній позивачем в декларації обставині, а саме щодо нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави рф.
Таким чином, суд вважає, що неотримання позивачем документа про припинення громадянства рф відбулося з незалежних від позивача причин. З огляду на це, відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 9 Закону №2235-III, позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Отже, суд застосовує такий спосіб захисту, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Перешкодою для цього є лише здійснення відповідачем дискреційних повноважень (право на адміністративний розсуд) та невиконання всіх умов для прийняття відповідного рішення.
В спірному випадку відповідач, вирішуючи питання щодо прийняття декларації позивача обмежився лише роз`ясненнями норм законодавства щодо процедури припинення іноземного громадянства, не прийняв декларацію та не перевірив виконання всіх умов для прийняття відповідного рішення. Тобто, міграційна служба не розглянула по суті звернення позивача, не надала жодної оцінки підставам подачі нею декларації та протиправно зобов`язала її подати документ, неможливість отримання якого по суті і стала підставою для подачі такої декларації.
Таким чином, відповідач фактично не прийняв жодного рішення за результатами розгляду долученої до вказаної вище заяви декларації про відмову від іноземного громадянства від 05.12.2023 р., а тому суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде зобов`язання УДМС України повторно розглянути заяву позивачки від 05.12.2023 р. про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та прийняти відповідне рішення по суті, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі.
Суд не може погодитись із доводами відповідача, що підставою для відмови у позові є те, що позивач звернувся безпосередньо до ГУ ДМС в Дніпропетровській області, а не до його Верхньодніпровського відділу, який видав тимчасове посвідчення, оскільки вказаний відділ є структурним підрозділом ГУ ДМС в Дніпропетровській області, як юридичної особи.
Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з викладених вище підстав.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Вимоги позивача фактично задоволені, однак часткова відмова пов`язана з застосуванням іншого способу захисту, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд
Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути звернення від 05.12.2023 р. ОСОБА_1 щодо прийому у неї декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко