Справа № 752/8004/24
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №752/8004/24
Провадження №2-а/752/169/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що поліцейським взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Краснюком Віталієм Вікторовичем неправомірно винесено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення від 22.03.2024 серії ЕНА №1722244 за ч.3 ст.121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що він начебто керував транспортним засобом RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 , що може бути причетний до кримінального правопорушення, має проходити ОТК, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3.6 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіль з дозволеною максимальною масою 3 500 кг та з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти відноситься до категорії «В».

Жодних порушень ПДР, які могли б стати підставою для зупинки, він не вчиняв. Як причину зупинки інспектор озвучив орієнтування на велосипед. На прохання інспектора він пред`явив документи на посвідчення особи і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. При перевірці документів інспектор висловив вимогу пред`явлення йому протоколу технічного огляду. Він повідомив, що на блокпосту перевіряється лише паспорт громадянина України та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак не перевіряються порушення правил дорожнього руху і інші документи. На це інспектор відповів, що буде складати постанову та зачинився у приміщенні блокпосту. На місці події інспектор не повідомляв його про розгляд адміністративної справи, не сповіщав про дату, про час розгляду, про особу, яка буде розглядати, не повідомляв його про права, тощо. Права йому зачитали при врученні вже складеної постанови, коли він ними вже не зміг би скористатись. Замість процедурного розгляду справи відбулося формальне вручення складеної за невідомих обставин постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зупинка транспортного засобу на блокпосту є правомірною, однак передбачає пред`явлення лише документів, що посвідчують особу та свідоцтво про реєстрації автомобіля. Така зупинка не передбачає пред`явлення інших документів. Окрім документів, що посвідчують особу, а також не передбачає виявлення і оформлення порушень ПДР.

Жодних порушень ПДР, які могли б стати підставою для зупинки, він не допускав, зупинка була здійснена не на підставі статті 35 Закону «Про національну поліцію», а на блокпосту на підставі постанов КМУ від 29.12.2021 №1455 та 29.12.2021 №1456. Доказом відсутності в його діях жодних порушень є те, що жодних інших постанов за порушення ПДР відносно нього на місці зупинки не складалось.

Як уже зазначалося, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю.

Вантажні автомобілі дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів не підлягають проходженню технічного огляду незалежно від строку експлуатації. Даний транспортний засіб не використовувався для роботи в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, у зв`язку з чим не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Як зазначалось вище, оскаржувана постанова винесена 22.03.2024, однак, на місці події постанова не вручалась. 01.04.2024 за адресою його проживання він отримав поштовий конверт зі штрих-кодом №979, в якому містилася оскаржувана постанова. Зважаючи на фактичну дату отримання постанови 01.04.2024, строк на оскарження від дня фактичного отримання копії постанови припадає на 11.04.2024.

Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки у працівників поліції не виникало права на блокпосту шукати і оформляти порушення вимог ПДР, а також не виникало права витребовувати у нього будь-які інші документи, окрім документів, що посвідчують особу; відповідно у нього не виникало обов`язку пред`являти протокол технічного огляду, оскільки закон не передбачає його пред`явлення на блокпостах; в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.3 ст.121 КУпАП, оскільки автомобіль категорії «В» з дозволеною максимальною масою 3500 кг та з кількістю місць для сидіння не більше дев?яти, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту, не підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю; постанову винесено без проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення; фактично відбулося оголошення складеної інспекторами одноосібно у приміщенні блокпоста постанови без проведення розгляду справ.

Просив:

поновити строк звернення до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.03.2024 серії ЕНА №1722244;

скасувати постанову від 22.03.2024 серії ЕНА №1722244 про накладення адміністративного стягнення.

21.05.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено здійснювати розгляд зазначеної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

27.05.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що відповідно до постанови серії ЕНА № 1722244 від 22.03.2024 водій ОСОБА_1 22.03.2024 о 23:29 керував транспортним засобом Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , що не пройшов обов`язкового технічного контролю, чим порушив п. 31.3б ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Оскільки не будь-яка особа, що має громадянство України, має право керувати транспортним засобом, а лише ті особи, що мають посвідчення водія відповідної категорії, то у випадку зупинки на блокпосту особи, що керує транспортним засобом є повністю логічним, та відповідно до п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 (далі - Постанова 1455), законним вимагати в такої особи, документ що не тільки посвідчує саму особу, але і її спеціальний статус водія.

Інспекторами поліції після зупинки 22.03.2024 транспортного засобу Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача, було цілком законно на підставі п. 20 Постанови № 1455 та пп. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», висунуто вимогу про пред`явлення ним посвідчення водія, тобто документу, що посвідчує його особу та підтверджують його спеціальний статус водія.

Щодо права інспекторів поліції виявляти порушення ПДР на блокпосту, представник відповідача зазначає, що відповідно до п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» - основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань: 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 8) у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; 11) регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Повноваження, щодо виявлення адміністративних правопорушень, здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення та приймання рішень про застосування адміністративних стягнень та здійснення контролю за дотримання ПДР його учасниками є основними повноваженнями поліції та закріплені безпосередньо в Законі України «Про Національну поліцію».

Інспектори поліції, під час несення службу на блокпосту, не тільки мають право, але мають закріплений в Законі України «Про Національну поліцію» обов`язок виявляти та в порядку визначеному законом реагувати на адміністративні правопорушення, зокрема і порушення ПДР.

Щодо процедури розгляду справи зазначив, що позивач в тексті позовної заяви зазначає, що інспектором поліції було порушено процедуру розгляду справи, а саме не було повідомлено, хто розглядає справу, дату та час розгляду справи, не було роз`яснено його права як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а сама справа розглядалась фактично за його відсутності.

Однак, такі доводи спростовуються відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора інспектора поліції № 476784.

Щодо необхідності проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , представник відповідача зазначає, що відповідно до відомостей Інформаційного порталу Національної поліції України транспортний засіб Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 02.11.2022, категорії В, тип ТЗ Вантажний, рік випуску 2014, примітка: Спеціалізований вантажний фургон.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» - автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Твердження позивача про те, що його транспортний засіб відноситься до категорії «В» в контексті відсутності у зв`язку з цим обов`язку проходження ним обов`язкового технічного контролю є невірним, оскільки обов`язок проходження обов`язкового технічного контролю не пов`язується законодавцем із категорією транспортного засобу, а пов`язується із типом транспортного засобу, а саме у випадку позивача із тим, що транспортний засіб Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , є вантажним.

Щодо тверджень позивача про те, що транспортний засіб Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , не використовується з метою отримання прибутку, то на запитання інспектора щодо вмісту багажу, позивач відповів що перевозить рибу.

Крім того, на записі з нагрудного відео-реєстратора добре видно, що транспортний засіб Renault Master номерний знак НОМЕР_2 яким керував позивач був брендований.

На зроблених з відеозапису з нагрудного відео-реєстратора інспектора поліції скріншотах видно, що транспортний засіб брендовано логотипом «Рибний двір», де зображена риба, в жовто - синьому колі із написом «Рибний двір». Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність.

Серед видів діяльності: 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (основний), 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах, 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками.

Крім того, в мережі Facebook було виявлено сторінку «rybnyy_dvir» яка містить той самий логотип (риба в жовто-синьому колі із написом «Рибний двір»), що був розміщений на транспортному засобі Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , яким 22.03.2024 керував позивач.

Крім того, що транспортний засіб Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , за своїм типом є вантажним і відповідно до положень ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» має двічі на рік проходити обов`язковий технічний контроль, останній використовується з метою отримання прибутку.

Всупереч твердженню позивача на сторінці 7 абз. 9 позовної заяви про начебто не використання ним транспортного засобу з метою отримання прибутку в останньому абзаці позовної заяви позивач зазначає, що у разі притягнення до адміністративної відповідальності з ч. 3 ст. 121 КУпАП, повторне виявлення будь якого порушення за ч. 1-3 ст. 121 КУпАП тягне позбавлення права керування від 3 до 6 місяців (ч. 4 ст. 121 КУпАП), при цьому в його обов`язки по роботі входить функція водіння і посвідчення водія йому потрібне для роботи, яка є єдиним джерелом доходу моєї сім`ї.»

Позивач всупереч твердженням викладеним вище, повідомляє, що отримує прибуток саме від водіння, що в даній ситуації, робить очевидним, що від перевезення вантажів, а саме риби з метою її реалізації.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

22.03.2024 поліцейським взводу № 2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області лейтенанту поліції ОСОБА_3 винесено постанову про адміністративне правопорушення від 22.03.2024 серії ЕНА №1722244 за ч.3 ст.121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22.03.2024 керував транспортним засобом, що може бути причетний до кримінального правопорушення, має проходити ОТК, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3.б. ПДР Експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язкові технічний контроль.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 транспортний засіб Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 , є спеціалізованим вантажним фургоном, повна маса автомобіля «RENAULT Master» становить 3500 кг.

Відповідно до відомостей Інформаційного порталу Національної поліції України транспортний засіб Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 02.11.2022, категорії В, тип ТЗ Вантажний, рік випуску 2014, примітка: Спеціалізований вантажний фургон.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватися вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.1 зазначених правил встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 3 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція).

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний:

- мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;

- виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний:

а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху;

б) тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу;

- на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством;

- вживати всіх можливих заходів до забезпечення безпечних умов для пересування найбільш уразливих учасників дорожнього руху - дітей, осіб з інвалідністю, велосипедистів і людей похилого віку;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів;

- не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту;

- перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі;

- своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль;

- під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим, а на мотоциклі - в застебнутому мотошоломі;

- надавати переважне право для проїзду транспортним засобам із включеними синіми або червоними проблисковими маячками та спеціальними звуковими сигналами;

- надавати переважне право руху пішоходу, який знаходиться на пішохідній доріжці (зебрі). У цьому разі водій зобов`язаний надати можливість пішоходу безпечно перейти дорогу, вулицю;

- вживати заходів щодо збереження чистоти автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та смуги відчуження, у тому числі з боку пасажирів;

- оплачувати вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортного засобу.

Пунктами 1.3 та 1.9.ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 2.1ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Як передбачено п.п. б) п. 31.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

До участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль (ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про дорожній рух»).

Відповідно до статті 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями статті 35 Закону України «Про дорожній рух». Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 35 цього Закону, обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Тобто однією з визначальних обставин є тип автомобіля - вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони.

Як передбачено ч.1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.п. 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Під господарською діяльністю в Господарському Кодексі України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. (стаття 3 ГК України).

Тобто, господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п.10 Порядку перевірки документів у осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 №1456, визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу уповноваженою особою, серед яких порушення ПДР та інші, аналогічні тим, які вказані у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а також інші підстави, що безпосередньо пов`язані з воєнним станом. Зокрема, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Відповідно до п.5 вказаного Порядку визначено, що право на проведення перевірки документів у осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта. При цьому вказаним Порядком не визначено підстав, за наявності яких уповноважена особа має право прийняти рішення про необхідність зупинити транспортний засіб, який проїжджає через блокпост.

Таким чином, у зв`язку із введенням з 24.02.2022 воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану» за №64/2022, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції.

Відповідно до п. 3 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 № 1455 (далі - Постанова 1455) - блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/ виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану;

Відповідно до п. 20 Постанови № 1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду включають: 1) на блокпостах: - перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; - перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); - затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; - тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.

У пп. 1 п. 20 Постанови №1455, зазначено, що заходи з контролю в`їзду/виїзду включають:

1) на блокпостах:

перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи;

перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо);

проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар);

затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів;

тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб;

Крім того, згідно із п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом п.п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Положеннями ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно із статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 3 ст. 121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 3 ст.121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

За приписами ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт порушення позивачем ПДР відповідними доказами, а також спростувати доводи позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів позивача, що були відсутні підстави для виявлення на блокпосту порушень ПДР та вимоги пред`явити технічний паспорт, суд зазначає, що з наданих до матеріалів справи доказів, встановлено, що позивач був зупинений поліцейським взводу №2 роти №2 Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області лейтенанту поліції ОСОБА_3 на блокпості у м. Бориспіль у відповідності до п. 20 Постанова № 1455, причиною зупинки було орієнтування на викрадений велосипед та те, що транспортний засіб, на якому рухався позивач, дозволяв перевозити викрадений велосипед.

Відповідно до вищезазначених норм законодавства, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення, та у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Отже, поліцейський правомірно зупинив транспортний засіб позивача, витребував у нього всі необхідні документи для їх перевірки та в межах своїх повноважень розглянув справу про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів позивача, що автомобіль Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 , не підлягає обов`язковому технічному контролю та не використовується з метою отримання прибутку, суд зазначає, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 транспортний засіб Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 , є спеціалізованим вантажним фургоном, повна маса автомобіля «RENAULT Master» становить 3500 кг.

Відповідно до відомостей Інформаційного порталу Національної поліції України транспортний засіб Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 02.11.2022, категорії В, тип ТЗ Вантажний, рік випуску 2014, примітка: спеціалізований вантажний фургон.

Відповідно до наданого відповідачем відеозаписом, зробленим інспектором патрульної поліції з відеокамери, що розташована на його одязі, вбачається, що автомобіль Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 , має брендування, позивач зазначив, що перевозить особисті речи, рибу в бочках та обладнання для ярмарки.

Відповідно до ч. 1, 2, 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Отже, оскільки автомобіль Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 , є спеціалізованим вантажним фургоном, тому до вищезазначених норм законодавства, він повинен проходити обов`язковий технічний контроль, оскільки обов`язок проходження обов`язкового технічного контролю пов`язується із типом транспортного засобу.

Щодо доводів позивача, що інспектор виніс постанову без проведення розгляду справи за його участі та позбавив його правових механізмів прав та захисту, судом зазначається, що відповідачем надано відеозапис з нагрудного відео-реєстратора № 476784, з якого вбачається, що поліцейський, який розглядає справу, оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснив позивачу його права і обов`язки.

Отже, всі твердження позивача про порушення процедури розгляду справи спростовуються відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора інспектора поліції.

Представник відповідача довів належними доказами правомірність свого рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах, яким надана належна юридична оцінка та правильно застосовані норми, які визначають підстави та порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, при накладенні адміністративного стягнення, не допущено порушень прав особи, яка притягується до відповідальності, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», зазначає, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже позивач, маючи посвідчення водія, зобов`язаний дотримуватися Правил дорожнього руху, а в разі їх невиконання повинен нести відповідальність.

Доводи позивача, викладені у позовній заяві, не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та задоволення позову відсутні.

Щодо вимог позивача поновити строк для звернення до суду з цим позовом та визнати причини його пропуску поважними, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Оскаржувану постанову щодо позивача було винесено 22.03.2024, яку він отримав засобами поштового зв`язку 01.04.2024.

04.04.2024 позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з цією позовною заявою.

Частиною 1 ст. 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що строк звернення до суду позивачем не був пропущений, оскільки він подав адміністративний позов 04.04.2024, тобто з дотриманням десятиденного строку з дня отримання оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку.

З урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені позивачем до відшкодування не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 122, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в Шостому апеляційному адміністративному суді шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, б. 3, .

Суддя Ж. І. Кордюкова