Справа № 600/1534/24-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Чернівці Справа № 600/1534/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

У С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) податковий борг до місцевого бюджету у сумі 56640,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що за відповідачем рахується борг на загальну суму 56640,61 грн, який виник з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Оскільки борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаного боргу в судовому порядку.

Про відкриття провадження в даній адміністративній справі та призначення її до розгляду повідомлено відповідача за зареєстрованим місцем проживання згідно обліків ВОМІРМП УДМСУ в Чернівецькій області, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в позові, у зв`язку із тим, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки нараховано відповідачці ОСОБА_1 як власниці нерухомого майна, а саме - домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 507,10 кв.м., житловою площею 122,10 кв.м., нежитлової будівлі загальною площею 48,3 кв.м. розташованої за адресою АДРЕСА_2 , житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 та квартири загальною площею 29,7 кв.м. розташованої за адресою АДРЕСА_3 . Вказані об`єкти нерухомості є спільною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , між якими шлюб розірвано у 2021 році. Житловий будинок є предметом поділу між колишнім подружжям, у справі про поділ майна подружжя, що підтверджується ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області про відкриття провадження у справі № 715/800/24 від 14.03.2024.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_2 є співвласником житлового будинку загальною площею 507,10 кв.м., при цьому, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано шлюб, а відтак, сторони не ведуть спільний бюджет, представник відповідача вважає, що у ОСОБА_2 виникає обов`язок із сплати нарахованого податку. Крім того, представник відповідача зазначав, що нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки нараховано відповідачці як власниці нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.12.2022 у справі №725/5560/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування ухвалено визнати недійсним договір дарування 1/2 частки нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_2 від 28.04.2021, укладений між дарувальником ОСОБА_2 та обдаровуваною ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Скінтей Ю.І., зареєстрований в реєстрі за № 1132.

За таких обставин, ОСОБА_1 не є власницею 1/2 частки нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на який нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки про наявне нерухоме майно, позивач є платником податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпункт 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Судом встановлено, за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який виник на підставі наступних податкових повідомлень-рішень:

форми Ф №0-2412 від 29.08.2022, яким визначено податкове зобов`язання за 2021 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 28282,91 грн;

форми Ф №0-2412-UA0095243 від 20.06.2023, яким визначено податкове зобов`язання за 2022 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 28357,70 грн.

Судом встановлено, що податкові повідомлення рішення отримано особисто відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями з відміткою про вручення поштових відправлень від 01.11.2022 та від 09.10.2023.

Згідно п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п. 56.2 ст. 56 ПК України).

З матеріалів справи видно, що згадані вище податкові повідомлення-рішення відповідачем в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалося.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані вище податкові повідомлення-рішення є узгодженими.

Дослідженням інтегрованої картки платника податків (відповідача) встановлено, що відповідачем податкове зобов`язання, визначене контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях на сплачено, у зв`язку з чим утворився податковий борг по земельному податку з фізичних осіб на загальну суму 56640,61 грн.

Пунктом 59.1 та 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлено податкову вимогу форми "Ф" від 19.04.2023 №0-2413 на суму 30235,85 грн, яка одержана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленнями з відміткою про вручення поштового відправлення від 10.05.2023.

Оскільки після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу у відповідача змінилася (збільшилася), але податковий борг не був ним погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково позивачем не надсилалася (не вручалася).

Згідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

Пунктом п. 87.11 ст. 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач не надав до суду доказів відсутності або погашення ним вказаної суми податкового боргу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і наявним матеріалам, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і наявним матеріалам, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Посилання представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача податкового боргу, суд відхиляє, оскільки вирішуючи спір про стягнення податкового боргу, суд не має підстав надавати оцінку правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, позаяк це не є предметом такого правового спору.

Проте таку оцінку суд може надати під час розгляду справи про правомірність податкового повідомлення-рішення чи податкової вимоги.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема у постанові від 25.01.2019 у справі № 810/1760/17 Верховний Суд вказав на те, що "… Суди попередніх інстанцій вийшли за межі позовних вимог, оскільки предметом спору за вирішенням якого звернувся позивач не є правомірність податкового повідомлення-рішення. В межах вказаного спору перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Проте саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягало з`ясуванню і підстави його виникнення (наявність податкового повідомлення-рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу)…".

Отже, з огляду на викладене та беручи до уваги, що предметом спору у справі, що розглядається, не є правомірність податкових повідомлень-рішень, суд не має підстав надавати правову оцінку правомірності податковим повідомленням-рішенням, на підставі яких виник податковий борг.

У справі, що розглядається, перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу, за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу суд з`ясував підстави його виникнення, а саме: податковий борг у відповідача виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень, які були надіслані відповідачу за його податковою адресою і вважаються врученими.

Відповідач податкові повідомлення-рішення не оскаржив, зокрема і після відкриття провадження у цій справі, зустрічного позову у справі, що розглядається, до суду не подав.

Посилання представника відповідача на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.12.2022 у справі № 725/5560/22 про визнання недійсними договорів дарування та ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області у справі № 715/800/24 від 14.03.2024 про відкриття провадження у справі про поділ майна подружжя, суд не бере до уваги, оскільки вказані судові рішення не спростовують наявність у позивача податкового боргу або скасування податкових повідомлень-рішень, на підставі яких у нього виник податковий борг.

Отже, під час розгляду справи по суті відповідач не надав до суду доказів відсутності або погашення ним вказаної суми податкового боргу. Незгода з нарахованою сумою боргу жодним чином не спростовує наявність у відповідача обов`язку сплатити узгоджену суму податкового боргу.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У зв`язку з відсутністю судових витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, суд не вирішує питання щодо їх стягнення з відповідача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 77, 139, 241, 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг до місцевого бюджету у сумі 56640,61 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування сторін:

позивач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, місто Чернівці, );

відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя В.К. Левицький