Справа № 812/510/16
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 липня 2024 рокум. ДніпроСправа № 812/510/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Головного управління ДПС у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 23 травня 2016 року надійшов адміністративний позов Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» (далі позивач, КП «Лисичанськтепломережа») до Державної податкової інспекції в м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області (далі ДПІ в м. Лисичанську), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі УПФУ в м. Лисичанську), в якому з урахуванням уточненого адміністративного позову від 07 жовтня 2016 року позивач просив скасувати рішення ДПІ в м. Лисичанську від 28 березня 2016 року № 195/1302 про застосування до КП «Лисичанськтепломережа» штрафних санкцій у розмірі 501545,77 грн та нарахування пені у розмірі 77892,13 грн за період з 22 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 31 березня 2016 року отримав рішення від 28 березня 2016 року № 195/1302 про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 22 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року, з яким не погоджується, оскільки станом до 01 жовтня 2013 року він перебував на обліку в УПФУ в м. Лисичанську як платник єдиного внеску, та останнім за період з 22 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року вже застосовувались заходи щодо нарахування штрафних санкцій та пені.

Не погоджується із застосуванням ДПІ в м. Лисичанську також штрафних санкцій та пені за період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня 2014 року, оскільки вважає, що відповідно до статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим законом в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції не повинні застосовуватись.

Також позивач вважає, що ані Податковим кодексом України, ані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачені повноваження та функції контролюючого податкового органу з питань нарахування та стягнення ЄСВ, штрафних санкцій та пені за період до 01 жовтня 2013 року. Органи пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у питанні завершення процедур такого адміністрування. Тому позивач вважає, що нарахування та стягнення сум ЄСВ, штрафних санкцій та пені, що виникли до 01 жовтня 2013 року, це компетенція органів Пенсійного фонду України, а не органів доходів і зборів.

Від ДПІ в м. Лисичанську 01 липня 2016 року надійшли заперечення на позов, в яких зазначено, що відповідач адміністрування єдиного внеску здійснює з 01 жовтня 2014 року, в автоматичному режимі відкрито інтегровану картку платника, в якій станом на 01 жовтня 2013 року відобразилось перехідне від`ємне сальдо розрахунків по єдиному внеску у розмірі 356430,28 грн. На запит ДПІ в м. Лисичанську листом УПФУ в м. Лисичанську повідомлено, що станом на 01 жовтня 2013 року за період з 22 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року залишились не застосовані штрафні санкції у розмірі 151349,97 грн та пеня в розмірі 29129,28 грн. ДПІ в м. Лисичанську до КП «Лисичанськтепломережа» за період з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2014 року застосовані суми штрафних санкцій 350195,80 грн та пені в сумі 48762,85 грн. Всього до КП «Лисичанськтепломережа» застосовано штраф в сумі 501545,77 грн і пеня в сумі 77892,13 грн. Щодо звільнення від виконання своїх обов`язків визначених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зазначив що позивач в порушення норми закону не звертався із відповідною заявою та не надавав належного і достатнього документу, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору).

У поясненнях на заперечення КП «Лисичанськтепломережа» заперечувало необхідність звернення із заявою до податкового органу та надання будь-яких інших документів, зазначив, що відповідно до пункту 9-5 Розділу VII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» достатньою підставою для звільнення платника єдиного внеску від відповідальності, штрафних санкцій та фінансових санкцій є перебування на обліку в податкових органах, розташованих на території населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Також з посиланням на лист УПФУ в м. Лисичанську зазначено, що станом на 01 жовтня 2013 року КП «Лисичанськтепломережа» не виставлено штрафні санкції на суму 42357,55 грн та пені на суму 9104,69грн.

Відповідач в додаткових поясненнях, зазначив, що листом від 19 липня 2016 року УПФУ в м. Лисичанську повідомило, що внаслідок системної помилки програмного забезпечення при передачі залишків розрахунків суми штрафних санкцій та пеня за період з 22 жовтня 2012 року по 20 серпня 2013 року відобразились як не виставлені. Та оскільки рішення про застосування штрафних санкцій № 195/1302 приймалось 28 березня 2016 року, відповідач не мав змогу врахувати уточнену інформацію УПФУ в м. Лисичанську, а була використана попередня інформація органу Пенсійного фонду України від 18 жовтня 2015 року.

УПФУ в м. Лисичанську листом від 03 жовтня 2016 року № 7784/09-31, в якому пославшись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих акті України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», повідомило про передачу функцій з адміністрування єдиного внеску ДПІ в м. Лисичанську, у зв`язку з чим відсутня інформація про спірні правовідносини.

Від ГУДПС в Луганській області 09 липня 2024 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях та поясненнях ДПІ в м. Лисичанську.

Додатково щодо наявності повноважень у органів Державної податкової служби нараховувати платнику податку штрафні санкції та пеню на недоїмку, яка виникла під час адміністрування єдиного податку Пенсійним фондом, відповідачем зазначено, що з 01 жовтня 2013 року відповідно до Закону України від 04.07.2023 № 406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» (далі Закон № 406-VII) та Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) повноваження щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: взяття на облік страхувальників, забезпечення збору та обліку страхових коштів, контроль за повнотою та своєчасністю їх сплати, ведення Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб, надано податковим органам (органам доходів і зборів). Відповідно з 01 жовтня 2013 року правовими нормами Закону № 406-VII та Закону № 2464-VI органам Державної податкової служби України надано повноваження щодо нараховування штрафних санкції та пені на недоїмку, яка виникла й під час адміністрування єдиного податку Пенсійним фондом України.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

По справі сторонами заявлено такі клопотання, а судом вчинено такі процесуальні дії:

ухвалою від 26 травня 2016 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви;

ухвалою від 08 червня 2016 року відкрито провадження у справі після усунення недоліків позовної заяви;

ухвалами від 01 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 10 серпня 2016 року, 19 вересня 2016 року, 04 жовтня 2016 року, 19 жовтня 2016 року, 14 листопада 2016 року зупинялося провадження у справі;

ухвалами від 01 серпня 2016 року, 10 серпня 2016 року, 19 вересня 2016 року, 04 жовтня 2016 року, 19 жовтня 2016 року, 14 листопада 2016 року, 16 листопада 2016 року поновлювалося провадження у справі;

постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року позовні вимоги КП «Лисичанськтепломережа» до ДПІ в м. Лисичанську, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - УПФУ в м. Лисичанську, про скасування рішення від 28 березня 2016 року № 195/1302 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску задоволено частково; скасовано рішення ДПІ в м. Лисичанську від 28 березня 2016 року № 195/1302 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 108992,42 грн та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 20024,59 грн;

ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року апеляційну скаргу КП «Лисичанськтепломережа» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі № 812/510/16 залишено без задоволення; постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі № 812/510/16 залишено без змін;

постановою Верховного Суду від 10 червня 2024 року касаційну скаргу КП «Лисичанськтепломережа» задоволено частково; постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції;

ухвалою від 24 червня 2024 року прийнято адміністративну справу до розгляду суддею Пляшковою К.О.; визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); допущено у справі заміну відповідача - ДПІ в м. Лисичанську його правонаступником ГУДПС у Луганській області; допущено у справі заміну третьої особи - УПФУ в м. Лисичанську її правонаступником ГУПФУ в Луганській області;

ухвалою від 27 червня 2024 року залишено без задоволення заяву ГУДПС у Луганській області із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, яка надійшла до суду 26 червня 2024 року.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

КП «Лисичанськтепломережа» (код за ) зареєстроване як юридична особа з 20 квітня 1990 року, перебуває на обліку у відповідача як платник податків з 27 квітня 1992 року, як платник єдиного внеску з 20 червня 2000 року, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску від 21 червня 2016 року № 414 та довідки про взяття на облік платника податків від 21 червня 2016 року № 175.

Рішенням ДПІ в м. Лисичанську від 28 березня 2016 року № 195/1302 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) до КП «Лисичанськтепломережа» застосовано штраф з розрахунку 10 % від суми недоїмки у розмірі 501545,77 грн за період з 22 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року та нараховано пеню у розмірі 77892,13 грн.

Не погоджуючись з рішенням від 28 березня 2016 року № 195/1302 КП «Лисичанськтепломережа» звернулось зі скаргою від 06 квітня 2016 року № 736 до ГУ ДФС у Луганській області, у задоволенні якої відмовлено рішенням ГУ ДФС у Луганській області від 06 травня 2016 року № 218/10/12-32-10-01-09.

Дослідженням наявних в матеріалах справи копій інтегрованої картки КП «Лисичанськтепломережа» та розрахунку штрафної санкції за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до рішення від 28 березня 2016 року № 195/1302, оформленого ДПІ в м. Лисичанську, розрахунків фінансових санкцій та пені по особовим рахункам КП «Лисичанськтепломережа», оформлених УПФУ в м. Лисичанську та наданих до відповідача листом від 18 жовтня 2015 року № 7359/03-10, встановлено, що:

- сума штрафу в розмірі 501545,77 грн складається з суми штрафу, нарахованого ДПІ в м. Лисичанську за період з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2014 року, у розмірі 350195,80 грн та суми штрафу, визначеного УПФУ в м. Лисичанську за період з 22 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року, у розмірі 151349,97 грн;

- пеня в розмірі 77892,13 грн складається з пені, нарахованої ДПІ в м. Лисичанську за період з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2014 року, у розмірі 48762,85 грн та пені, визначеної УПФУ в м. Лисичанську за період з 22 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року, у розмірі 29129,28 грн.

Тобто судом встановлено, що визначення штрафної санкції в розмірі 151349,97 грн та пені в розмірі 29129,28 грн за період з 22 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року здійснено ДПІ в м. Лисичанську на підставі розрахунків УПФУ в м. Лисичанську, наданих відповідачу листом від 18 жовтня 2015 року № 7359/03-10.

З оформлених ДПІ в м. Лисичанську розрахунку штрафної санкції за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до рішення від 28 березня 2016 року № 195/1302 та розрахунку штрафної санкції та пені по ЄСВ (13401321 - КП «Лисичанськтепломережа») за період з 22 вересня 2014 року по 31 грудня 2014 року (по факту виникнення та погашення заборгованості у періоді з 14 квітня 2014 року по 31 грудня 2014 року) судом встановлено, що на суму єдиного внеску, нарахованого 11 вересня 2014 року за серпень 2014 року, 13 жовтня 2014 року за вересень 2014 року, 12 листопада 2014 року за жовтень 2014 року, 12 грудня 2014 року за листопад 2014 року, сплата якого КП «Лисичанськтепломережа» здійснена із затримкою від 1 до 52 днів, застосовано штраф у загальному розмірі 138315,30 грн та нарахована пеня у загальній сумі 23411,32 грн.

Також судом встановлено, що ДПІ в м. Лисичанську в розрахунку штрафної санкції та пені по ЄСВ (13401321 - КП «Лисичанськтепломережа») за період з 22 вересня 2014 року по 31 грудня 2014 року (по факту виникнення та погашення заборгованості у періоді з 14 квітня 2014 року по 31 грудня 2014 року) допущено арифметичну помилку у визначенні загального розміру нарахованої пені та помилково обраховано її в сумі 23411,34 грн замість 23411,32 грн.

Листом від 19 липня 2016 року № 5649/03-31 УПФУ в м. Лисичанську повідомило ДПІ в м. Лисичанську, що в ході звіряння виявлено, що фінансові санкції та пеня за період до 01 січня 2013 року, які виставлені УПФУ в м. Лисичанську в 2013 році, відобразились як не виставлені в розрахунках при передачі залишків на 01 жовтня 2013 року. Невиставленими КП «Лисичанськтепломережа» на 01 жовтня 2013 року залишилися штрафні санкції на суму 42357,55 грн та пеня на суму 9104,69 грн, що підтверджується доданим до листа розрахунком фінансових санкцій та пені.

Вказана в листі інформація щодо часткового нарахування КП «Лисичанськтепломережа» в 2013 році штрафних санкцій та пені за період з 22 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року також підтверджена наданими позивачем в матеріали справи копіями рішень УПФУ в м. Лисичанську від 17 грудня 2012 року № 1932, від 23 січня 2013 року № 76, від 27 лютого 2013 року № 458, від 27 лютого 2013 року № 459, від 27 лютого 2013 року № 460, від 21 серпня 2013 року № 1058.

З заяв по суті справи судом встановлено, що позивачем не заперечується факт несвоєчасної сплати єдиного внеску, спірними питаннями є: правомірність застосування фінансових санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску платникам, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, розпочата згідно з Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України»; повторне застосування до позивача штрафних санкцій та пені; наявність у ДПІ в м. Лисичанську повноважень для нарахування платнику штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску у період до 01 жовтня 2013 року.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною восьмою статті 9 Закону № 2464-VI обумовлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У відповідності до частини дванадцятої статті 9 цього Закону єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Приписами статті 25 Закону № 2464-VI встановлено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. У редакції вказаної норми, що діяла до 01.01.2015, розмір штрафу складав 10 відсотків несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Разом з тим, пунктом 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI визначено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Так, Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), абзацом другим статті 1 якого визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014.

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» територію Донецької та Луганської областей, у тому числі й місто Лисичанськ, віднесено до території проведення антитерористичної операції.

Як установлено судом, місцезнаходженням КП «Лисичанськтепломережа» та ДПІ в м. Лисичанську у спірний період була територія, віднесена до переліку населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Відповідно, судом встановлено, що КП «Лисичанськтепломережа», як платника єдиного внеску, який у спірному періоді перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», звільнено від відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, зокрема, щодо своєчасної сплати єдиного внеску на час проведення антитерористичної операції.

Посилання відповідача на відсутність у позивача сертифікату Торгово-промислової палати України про підтвердження форс-мажорних обставин, як на обов`язкову умову для звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску, суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Статтею 10 Закону № 1669-VII визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Разом з тим, пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, як спеціальна норма законодавства, не пов`язує звільнення платника єдиного внеску від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій з наявністю сертифікату Торгово-промислової палати України.

Пунктом 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI не пов`язано таке звільнення й з поданням платником єдиного внеску заяви про звільнення від обов`язків, визначених статтею 6 Закону № 2464-VI, яка подається до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання.

Також, суд вважає й безпідставними твердження відповідача щодо неподання позивачем заяви про звільнення від виконання обов`язків платника єдиного внеску за місцем обліку, оскільки єдиною законодавчо визначеною умовою для звільнення платника єдиного внеску від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, пені за невиконання вимог законодавства щодо своєчасної сплати єдиного внеску, є факт перебування відповідного платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, віднесених до переліку населених пунктів, де проводилась антитерористична операція.

Крім того, слід зазначити, що відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені абзацом третім пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, не застосовуються виключно в цей період. Положення цієї норми не застосовуються до платників єдиного внеску за невиконання обов`язків, які виникли до 14 квітня 2014 року та/або після закінчення антитерористичної операції.

Такі висновки суду у повній мірі узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у рішенні від 30 березня 2018 року у зразковій справі № 812/292/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2018 року, яка є обов`язковою для врахування відповідно до статті 291 КАС України.

З огляду на наведене, судом встановлено, що рішення ДПІ в м. Лисичанську від 28 березня 2016 року № 195/1302 є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування до КП «Лисичанськтепломережа» штрафу та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску у період проведення антитерористичної операції, а саме застосування штрафу у розмірі 138315,30 грн за період з 22 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року (за несвоєчасну сплату єдиного внеску за серпень-листопад 2014 року) та нарахування пені у розмірі 23411,32 грн.

Також, оскільки з вищеописаних листа УПФУ в м. Лисичанську від 19 липня 2016 року № 5649/03-31, наданого до нього розрахунку штрафних санкцій та пені, та рішень УПФУ в м. Лисичанську судом встановлено, що надання УПФУ в м. Лисичанську листом від 18 жовтня 2015 року № 7359/03-10 до ДПІ в м. Лисичанську помилкової інформації про розмір незастосованих до позивача станом на 01 жовтня 2013 року штрафних санкцій та пені призвело до повторного застосування відповідачем до КП «Лисичанськтепломережа» штрафу в розмірі 108992,42 грн за період з 22 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року та пені 20024,59 грн, суд дійшов висновку, що рішення ДПІ в м. Лисичанську від 28 березня 2016 року № 195/1302 в цій частині є також протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення ДПІ в м. Лисичанську від 28 березня 2016 року № 195/1302 є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування до КП «Лисичанськтепломережа» штрафу у розмірі 247307,72 грн (штраф у розмірі 138315,30 грн за несвоєчасну сплату єдиного внеску у період проведення антитерористичної операції + штраф у розмірі 108992,42 грн повторно нарахований відповідачем) за період з 22 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року та нарахування пені у розмірі 43435,91 грн (пеня у розмірі 23411,32 грн за несвоєчасну сплату єдиного внеску у період проведення антитерористичної операції + пеня у розмірі 20024,59 грн повторно нарахована відповідачем).

В іншій частині до позивача правомірно застосовано штраф та нараховано пеню.

Щодо тверджень позивача про відсутність у ДПІ в м. Лисичанську повноважень щодо стягнення сум єдиного соціального внеску, штрафних санкції та пені, що виникли у період до 01 жовтня 2013 року, то суд відхиляє їх як безпідставні з огляду на таке.

Органи доходів і зборів (Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України) здійснюють адміністрування єдиного внеску з 01 жовтня 2013 року у зв`язку із набранням чинності з 11 серпня 2013 року Закону України від 04.07.2013 № 406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» (далі Закон № 406-VII), яким врегульовано питання щодо передачі функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Міністерству доходів і зборів України.

Абзацом першим пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 406-VII визначено, що процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу третього пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 406-VII органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 406-VII Пенсійний фонд України протягом десяти днів з дня набрання чинності цим Законом передає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, реєстр страхувальників станом на дату набрання чинності цим Законом.

З наведеного слідує, що Законом № 406-VII визначено обов`язок органів доходів і зборів здійснювати процедури з адміністрування єдиного внеску й за періоди до 01 жовтня 2013 року, за умови, що такі процедури не розпочаті органами Пенсійного фонду України.

Повідомлення УПФУ в м. Лисичанську до ДПІ в м. Лисичанську, що станом на 01 жовтня 2013 року невиставленими КП «Лисичанськтепломережа» залишилися штрафні санкції на суму 42357,55 грн та пеня на суму 9104,69 грн, як раз і свідчить, що органом Пенсійного фонду України в цій частині ще не розпочато відповідну процедуру адміністрування єдиного внеску не прийнято рішення про накладення на платника штрафу та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при звернення до суду із цим адміністративним позовом сплачений судовий збір у розмірі 8691,57 грн, що підтверджено платіжними дорученнями від 19 травня 2016 року № 1056 та від 03 червня 2016 року № 1130.

За подання апеляційної скарги на постанову Луганського ОАС від 17 листопада 2016 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9560,73 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 26 грудня 2016 року № 991.

За подання касаційної скарги на постанову Луганського ОАС від 17 листопада 2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 10429,21 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 28 лютого 2017 року № 390.

Отже загальна сума судового збору, сплачена позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи, складає 28681,51 грн.

Оскільки адміністративний позов підлягає частковому задоволенню на суму, що складає 50,18 % від ціни позову, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що складає 14392,38 грн (50,18 % від 28681,51 грн).

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» (, місцезнаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Тепла, будинок 17) до Головного управління ДПС у Луганській області (код ВП ; місцезнаходження: 93401, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, будинок 72), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9), про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції в м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 28 березня 2016 року № 195/1302 в частині застосування до Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» штрафу у розмірі 247307,72 грн (двісті сорок сім тисяч триста сім гривень 72 коп.) за період з 22 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року та нарахування пені у розмірі 43435,91 (сорок три тисячі чотириста тридцять п`ять гривень 91 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 14392,38 грн (чотирнадцять тисяч триста дев`яносто дві гривні 38 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова