Справа № 160/3404/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2024 року Справа № 160/3404/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
за участі секретаря судового засіданняОсуховської Ж.С.,
представника відповідача Шаповал В.В.,
06.02.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
11.03.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження. Останнє судове засідання відбулося 30.04.2024.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що він є власником 4/5 частини нежитлової будівлі, загальною площею 466,6 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач зареєстрований як Фізична особа-підприємець за основним видом діяльності « 18.12 Друкування іншої продукції». Позивачем зазначено, що вказана будівля використовується ним у його господарській діяльності та відповідно до Державного класифікатора будівель 018-2000 та довідки про цільове призначення земельної ділянки під даною будівлею, вона відноситься до групи «Будівлі промислові та склади». Враховуючи наведене, позивач зазначив, що належний йому на праві власності об`єкт підлягає виключенню з об`єкта оподаткування по податку на нерухоме майно. Таким чином, позивач вважає отримані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить суд їх скасувати.
03.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що основними умовами, які дають підстави не враховувати платнику належні йому об`єкти нерухомого майна у складі об`єктів оподаткування по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПКУ, є: належність будівель до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; використання будівель за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В - F КВЕД ДК 009:2010; ненадання власниками таких об`єктів в оренду, лізинг, позичку). Згідно відомостей з Державного Реєстру об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_2 а зареєстрований як окремо розташована одноповерхова нежитлова будівля. Інформація стосовно належності зазначеного об`єкта до групи «Будівлі промислові та склади» відсутня. Визначення належності будівлі до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з ДК 018-2000. Органом, який надає висновок щодо класифікації та функціонального призначення об`єктів нерухомості є Державна інспекція архітектури та містобудування України. Відповідачем зазначено, що позивач зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області з 19.05.1998 року. ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку 3 група), з 24.07.2000 зареєстрований платником ПДВ. Згідно ІКС «Податковий блок» інформація про взяття на облік об`єкта оподаткування щодо використання у господарській діяльності (форма №20-011), розташованого за адресою АДРЕСА_2 а платником не надавалась. З урахуванням наведеного, відповідач просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
У судове засідання 30.04.2024 позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання від 08.04.2024 про здійснення розгляду справи за його відсутності.
Представник відповідача в судовому засіданні 30.04.2024 заперечив проти позову та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності (далі ФОП ОСОБА_1 ) та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області з 19.05.1998.
ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку 3 група), з 24.07.2000 зареєстрований платником ПДВ.
Як вбачається із даних інформаційної системи ДПС України, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач є власником 4/5 частини нежитлової будівлі, загальною площею 466,6 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, контролюючим органом, сформовано та направлено позивачу податкові повідомлення-рішення про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:
Згідно наявної Довідки № 9043-70 від 04.07.2007 ОСОБА_1 є власником 4/5 частини об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно даної довідки даний об`єкт нерухомості є нежитловою одноповерховою будівлею. При цьому, будь-яких посилань щодо групи будівель дана довідка не містить.
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13380973 від 29.01.2007 ОСОБА_1 є власником 4/5 частини нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, будь-яких посилань щодо групи будівель даний витяг не містить.
Згідно Договору купівлі-продажу від 29.12.2006 предметом договору є нежитлова одноповерхова будівля за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, будь-які посилання щодо групи будівель у даному договорі відсутні.
Крім того, з Акта комісійного обстеження об`єкта № 7 від 13.03.2024, об`єктом обстеження є окремо розташована нежитлова будівля.
Будь-яких доказів належності об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 . до будівель до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, використання цього об`єкта за призначенням у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 за основною діяльністю яка класифікується у секціях В - F КВЕД ДК 009:2010 та доказів щодо ненадання власниками таких об`єктів в оренду, лізинг, позичку, які давали б підстави не враховувати платнику належні йому об`єкти нерухомого майна у складі об`єктів оподаткування по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті Податкового кодексу України позивачем до суду не надано.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ч.8.3 ст.8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до п.10.1 ст.10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать: податок на майно та єдиний податок.
Згідно п.10.3 ст.10 Податкового кодексу України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Відповідно до п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів.
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах встановлених цим кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп.265.1.1 п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. 266.3 ст. 266 Кодексу).
Відповідно до п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування податком є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно пп.266.5.1. п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Відповідно до п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Відповідно до пп.266.9.1 п.266.9 ст.266 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.
Згідно п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема доходи місцевих бюджетів. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та зборів та інших обов`язкових платежів.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до п.24 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються, зокрема. питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.
Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до ст.63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України
Згідно ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Відповідно до ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Керуючись ст.2, 72-77, 139, 243 - 246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складений 10.05.2024.

Суддя О.В. Царікова