Справа № 140/5206/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/5206/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі ГУ ПФУ у Сумській області, відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 3) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області №50 від 14 листопада 2023 року та ГУ ПФУ в Сумській області №50 від 26 квітня 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу; зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу позивачу для обчислення пенсії за віком період навчання з 01 вересня 1982 року по 24 квітня 1984 року та з 21 серпня 1986 року по 28 лютого 1987 року в Себежському сільськогосподарському технікумі, період з 25 квітня 1984 року по 03 червня 1986 року служби в радянській армії, періоди роботи з 23 квітня 1987 року по 05 листопада 1988 року бригадиром в колгоспі «Дружба», з 27 серпня 1990 року по 01 лютого 1991 року сантехніком у підприємстві «Пошук» , з 03 вересня 1991 року по 30 липня 1994 року сантехніком в малому підприємстві «Пошук», період з 24 грудня 2002 року по 24 березня 2003 року, з 29 березня 2003 року по 14 квітня 2003 року, з 16 квітня 2003 року по 25 квітня 2003 року перебування на обліку по безробіттю в центрі зайнятості, період з 26 квітня 20023 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року зайняття підприємницькою діяльністю, внести відомості про зарахований страховий стаж до системи персоніфікованого обліку та призначити позивачу пенсію за віком з 25 жовтня 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся у ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Перевірку заяви про призначення пенсії здійснило ГУ ПФУ в Тернопільській області та прийняло рішення про відмову у такому призначенні від 14 листопада 2023 року № 50 через відсутність необхідного страхового стажу. Під час підрахунку визначено стаж для визначення права на призначення пенсії за віком становить 26 років 06 місяців 26 днів, страховий стаж 25 років 06 місяців 29 днів.

У рішенні про відмову зазначено, що до страхового стажу не зараховано: періоди навчання у Себежському сільськогосподарському технікумі з 01 вересня 1984 року по 28 лютого 1987 року, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби; період роботи в колгоспі «Дружба» з 23 квітня 1987 року по 05 листопада 1988 року, оскільки відсутня довідка про роботу в громадському господарстві; період роботи з 27 серпня 1990 року по 01 лютого 1991 року, оскільки запис про звільнення не засвідчений відбитком печатки; період роботи згідно вкладиша АС № 190926, дата заповнення 17 жовтня 2002 року, оскільки на першій сторінці зазначено по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає по батькові « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних, вкладиш без трудової книжки не дійсний.

Також вказує, що у формі PC-право виявив, що до трудового стажу додатково не зараховано: періоди роботи підприємцем з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2004 року, з 01 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року, з 01 квітня 2006 року по 30 квітня 2006 року, з 01 квітня 2009 року по 30 квітня 2009 року, з 01 липня 2009 року по 31 липня 2009 року, з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 28 лютого 2012 року, з 01 січня 2023 року по 08 листопада 2023 року, з 01 січня 2010 року по 31 січня 2010 року та з 01 квітня 2010 року по 31 вересня 2010 року зараховано лише 7 місяців 6 днів, з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, з 01 січня 2023 року по 08 листопада 2023 року; за період роботи в приватному підприємстві «Верестя» з 17 жовтня 2002 року по 29 листопада 2002 року зараховано лише з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2002 року, тобто не зараховано 14 днів.

Відповідачем № 3 за заявою позивачу було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері загально-обов`язкового державного пенсійного страхування і за період з 2004 по 2009 року донараховано 701 день до страхового стажу.

Зібравши додаткові документи 18 квітня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про призначення пенсії по віку і її розглянуло ГУ ПФУ в Сумській області та прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії від 26 квітня 2024 року за №50, в якому зазначили, що страховий стаж становить 22 роки 14 днів, для визначення права - 23 роки 9 місяців 2 дні. До страхового стажу не враховано: період проходження військової служби з 25 квітня 1984 року по 03 червня 1986 року, оскільки печатка не стоїть на краю фото; період навчання в Себежському сільськогосподарському технікумі з 01 вересня 1984 року по 28 лютого 1987 року, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби; - період роботи в колгоспі «Дружба» з 23 квітня 1984 року по 05 листопада 1988 року, оскільки відсутня уточнююча довідка про вихододні та встановлений мінімум; період роботи з 27 серпня 1990 року по 01 лютого 1991 року та з 03 вересня 1991 року по 30 липня 1994 року згідно трудової книжки від 03 листопада 1986 року РОС №2518526, оскільки нечитабельна печатка на звільненні; період перебування в центрі зайнятості з 29 березня 2003 року згідно довідки від 04 січня 2024 року № 79/160/24, оскільки одноразова допомога на організацію підприємницької діяльності згідно Закону України «Про зайнятість населення» не підлягає зарахуванню до страхового стажу; - період роботи з 01 травня 2003 року по 31 грудня 2003 року згідно довідки від 31 жовтня 2023 року №1159/03-20-24-05-06, оскільки відсутня сплата в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Під час огляду форми PC-право встановив, що до стажу, крім вище зазначених періодів не зараховані: період з 24 грудня 2002 року по 23 березня 2003 року, з 29 березня 2003 року по 14 квітня 2003 року перебування на обліку в центрі зайнятості; в період з 01 травня 2002 року по 30 вересня 2002 року зменшено стаж на 6 днів, які були зараховані відповідачем № 1, а згідно трудової книжки працював з 03 травня 2002 року по 08 жовтень 2002 року.

Враховуючи наведене вище, уважає, що рішення ГУ ПФУ у Тернопільській області та ГУ ПФУ в Сумській області, які полягають у відмові в призначенні пенсії та незарахування періоду стажу протиправними, просить адміністративний позов задовольнити повністю (арк. спр. 1-4).

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 06 червня 2024 року ГУ ПФУ у Волинській області позов не визнає та зазначає, що позивач в 1984 році вступив до Себежського сільськогосподарського технікуму та в 1987 році закінчив повний курс навчання вказаного навчального закладу, рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 28 лютого 1987 року йому присвоєно кваліфікацію агронома, однак період навчання внесений до трудової книжки не відповідає періоду навчання в зазначеному технікумі згідно диплому НОМЕР_1 .

Вказує, що зарахування згаданих періодів роботи, військової служби та навчання до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком можливе за умови підтвердження факту роботи, служби та навчання у встановленому законом порядку.

До страхового стажу не зараховано також період перебування в центрі зайнятості з 29 березня 2003 року згідно довідки від 04 січня 2024 року №79/160/24, оскільки одноразова допомога на організацію підприємницької діяльності згідно Закону України Про зайнятість населення не підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Також вказує, що оскільки, в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня сплата страхових внесків, то вказані періоди не зараховані до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії.

Таким чином, ГУ ПФУ в Тернопільській області 14 листопада 2023 року та ГУ ПФУ в Сумській області 26 квітня 2024 року законно та обґрунтовано прийняті рішення №50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законом порядку, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (арк. спр. 40-43).

На адресу суду 17 червня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у який останній підтримав позицію, викладену у позовній заяві та додав, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначає, що в Себежському сільськогосподарському технікумі Псковської області навчався на денній формі навчання в період з 01 вересня 1982 року по 24 квітня 1984 року, та з 04 листопада 1986 року по 28 лютого 1987 року, що стверджується записами в трудовій книжці за №2, 4 і ці записи зроблені посадовою особою технікуму та наявний її підпис, посилання на накази та дати їх винесення, наявна чітка печатка на записах.

З 21 серпня 1986 року по 03 листопада 1986 року проходив виробничу практику від зазначеного технікуму, що стверджується записом № 1 в трудовій книжці, наявна печатка колгоспу ім. Чапаєва та підпис інспектора відділу кадрів. Під час виписки диплому допущено граматичну помилку про дату вступу на навчання де вказано, що вступив ОСОБА_1 в 1984 році, а не в 1982 році (арк. спр. 58-60).

Також 17 червня 2024 року від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог та просить винести рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області № 50 від 14 листопада 2023 року та ГУ ПФУ в Сумській області № 50 від 26 квітня 2024 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивача для обчислення пенсії за віком період навчання з 01 вересня 1982 року по 24 квітня 1984 року та з 21 серпня 1986 року по 28 лютого 1987 року в Себежському сільськогосподарському технікумі, період з 25 квітня 1984 року по 03 червня 1986 року військової служби в Радянській Армії, періоди роботи з 23 квітня 1987 року по 05 листопада 1988 року бригадиром в колгоспі «Дружба», з 27 серпня 1990 року по 01 лютого 1991 року сантехніком у підприємстві «Пошук», з 03 вересня 1991 року по 30 липня 1994 року сантехніком в малому підприємстві «Пошук», з 01 жовтня 2002 року по 08 жовтня 2002 року в агрофірмі Ратнівська», період з 24 грудня 2002 року по 24 березня 2003 року, з 29 березня 2003 року по 14 квітня 2003 року, з 16 квітня 2003 року по 25 квітня 2003 року перебування на обліку по безробіттю в центрі зайнятості, період з 26 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року зайняття підприємницькою діяльністю, внести відомості про зарахований страховий стаж до системи персоніфікованого обліку та призначити йому пенсію за віком з 25 жовтня 2023 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснювати виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 25 жовтня 2023 року (арк. спр. 51-52).

Від представника відповідача 2 на адресу суду 20 червня 2024 року надійшов відзив, у якому позов не визнав та зазначив, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, однак у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності документів про стаж роботи і неможливості їх одержання, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Повідомив, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивача не може бути зараховано: період роботи з 01 травня 2003 року по 31 грудня 2003 року згідно довідки від 31 жовтня 2023 року №1159/03-20-24-05-06, оскільки відсутня сплата внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу; період роботи з 27 серпня 1990 року по 01 лютого 1991 року згідно трудової книжки від 03 листопада 1986 року РОС №2518526, оскільки міститься нечитабельна печатка при звільненні; період проходження військової служби з 25 квітня 1984 року по 03 червня 1986 року згідно військового квитка від 25 квітня 1984 року НОМЕР_2 , оскільки печатка не стоїть на краю фото; період навчання у Себежському сільськогосподарському технікумі з 01 вересня 1984 року по 28 лютого 1987 року, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби; період роботи в колгоспі "Дружба" з 23 квітня 1987 року по 05 листопада 1988 року, оскільки відсутня уточнююча довідка про вихододні та встановлений мінімум; період роботи з 03 вересня 1991 року по 30 липня 1994 року згідно трудової книжки від 03 листопада 1986 року РОС №2518526, оскільки міститься нечитабельна печатка при звільненні; період перебування в центрі зайнятості з 29 березня 2003 року згідно довідки від 04 січня 2024 року №79/160/24, оскільки одноразова допомога на організацію підприємницької діяльності згідно Закону України "Про зайнятість населення" не підлягає зарахуванню до страхового стажу (арк. спр. 63-65).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 36).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідачів у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 08 листопада 2023 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (арк. спр. 10).

Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 14 листопада 2023 року №50 відмовлено у її призначенні та вказано, що стаж для визначення права на призначення пенсії за віком становить 26 років 06 місяців 26 днів, страховий стаж 25 років 06 місяців 29 днів.

Зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано: періоди навчання у Себежському сільськогосподарському технікумі з 01 вересня 1984 року по 28 лютого 1987 року, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби; період роботи в колгоспі «Дружба» з 23 квітня 1987 року по 05 листопада 1988 року, оскільки відсутня довідка про роботу в громадському господарстві; період роботи з 27 серпня 1990 року по 01 лютого 1991 року, оскільки запис про звільнення не засвідчений відбитком печатки; період роботи згідно вкладиша АС № 190926, дата заповнення 17 жовтня 2002 року, оскільки на першій сторінці зазначено по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає по батькові « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних, вкладиш без трудової книжки не дійсний (арк. спр. 11).

ОСОБА_1 18 квітня 2024 року повторно звернувся з заявою про призначення пенсії по віку, яку розглянуло ГУ ПФУ в Сумській області та прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії від 26 квітня 2024 року за №50, в якому зазначено, що страховий стаж становить 22 роки 14 днів, для визначення права - 23 роки 9 місяців 2 дні.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано: період проходження військової служби з 25 квітня 1984 року по 03 червня 1986 року, оскільки печатка не стоїть на краю фото; період навчання в Себежському сільськогосподарському технікумі з 01 вересня 1984 року по 28 лютого 1987 року, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби; період роботи в колгоспі «Дружба» з 23 квітня 1984 року по 05 листопада 1988 року, оскільки відсутня уточнююча довідка про вихододні та встановлений мінімум; період роботи з 27 серпня 1990 року по 01 лютого 1991 року та з 03 вересня 1991 року по 30 липня 1994 року згідно трудової книжки від 03 листопада 1986 року РОС №2518526, оскільки нечитабельна печатка на звільненні; період перебування в центрі зайнятості з 29 березня 2003 року згідно довідки від 04 січня 2024 року № 79/160/24, оскільки одноразова допомога на організацію підприємницької діяльності згідно Закону України «Про зайнятість населення» не підлягає зарахуванню до страхового стажу; період роботи з 01 травня 2003 року по 31 грудня 2003 року згідно довідки від 31 жовтня 2023 року №1159/03-20-24-05-06, оскільки відсутня сплата в індивідуальних відомостях про застраховану особу (арк. спр. 12).

Уважаючи такі рішення відповідача 1 та відповідача 2 щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV установлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Отже, розмір пенсії за віком залежить від коефіцієнта страхового стажу.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01 січня 2004 року), зокрема, у статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку №637.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (абзац другий пункту 1, пункт 2 Порядку №637).

Згідно із пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до частини третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Спірні правовідносини у справі виникли у зв`язку із відмовою у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1788-ХІІ, яка надана ГУ ПФУ в Тернопільській області №50 від 14 листопада 2023 року та ГУ ПФУ в Сумській області №50 від 26 квітня 2024 року.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання в Себежському сільськогосподарському технікумі з 01 вересня 1982 по 24 квітня 1984 року суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої позивачу 03 листопада 1986 року, останній зарахований до сільськогосподарському технікуму 01 вересня 1982 року, а відповідно до диплому серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 зарахований та проходив навчання в Себежському сільськогосподарському технікумі з 31 серпня 1984 року по 28 лютого 1987 року (арк. спр. 14, 21).

Так, відповідно до пункту 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Аналізуючи вищезазначені приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування до загального трудового стажу часу навчання у навчальному закладі, проте, вказаний стаж повинен бути підтверджений належними документами, перелік яких визначений Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12 серпня 1993 року № 637.

При цьому, як встановлено судом, навчальний заклад - Себежський сільськогосподарський технікум, у якому, згідно диплому серії НОМЕР_1 , навчався позивач, знаходиться в російській федерації. Відтак, на переконання суду, зазначені обставини унеможливлюють надання позивачем документів, виданих за місцем навчання або виданих архівними установами, однак відповідачами, для встановлення даних обставин, жодних дій не вчинялось.

Суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17 та підтримана постановою Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі №580/4012/19.

В даному випадку запис трудової книжки, щодо зарахування позивача до технікуму вчинений на підставі наказу №168§6 від 31 серпня 1982 року та підтверджує факт такого зарахування.

Додатково суд зауважує, що проаналізувавши хронологію записів у трудовій книжці в період з 25 квітня 1984 року по 03 червня 1986 року ОСОБА_4 перебував на військовій службі, що підтверджується письмовими доказами, а отже не міг бути зарахований на навчання до Себежського сільськогосподарського технікуму з 01 вересня 1984.

Також, на переконання суду, позивач не міг за 9 місяців завершити навчання у технікумі, а саме з 03 червня 1986 року (день звільнення з військової служби) та по 27 лютого 1987 року (день закінчення навчання у технікумі).

З наведеного випливає, що записи, викладені в трудовій книжці серії НОМЕР_3 є вірними, та такими, що відповідають логічному обґрунтуванню, однак, у спірних рішеннях пенсійним органом не досліджено питання зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання позивача з 01 вересня 1982 по 24 квітня 1984 року та не зазначено причини не зарахування до страхового стажу позивача такого періоду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивача період його навчання в Себежському сільськогосподарському технікумі з 01 вересня 1982 по 24 квітня 1984 року.

Період проходження військової служби з 25 квітня 1984 року по 03 червня 1986 не був зарахований до страхового стажу позивача у зв`язку із відсутністю печатки на краю фото.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацами 1, 2 пункту 6 Порядку №637 визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються військові квитки.

Відповідно до записів військового квитка позивача серії НОМЕР_2 від 25 квітня 1984 року та записів трудової книжки серії НОМЕР_3 (запис №3) позивач в період з 25 квітня 1984 року по 03 червня 1986 року позивач проходив строкову військову службу у Збройних силах СРСР (арк. спр. 19-20, 14).

Відтак, до страхового стажу позивача підлягав зарахуванню період строкової військової служби з 25 квітня 1984 року по 03 червня 1986 року, посилання відповідача на відсутність печатки на краю фото є безпідставним, адже в силу зношення військового білету такий відтиск печатки має можливість зникати, даний факт, на думку суду, є беззаперечним.

Щодо періоду проходження виробничої практики, суд зазначає, що згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо); про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у пункті 2.16. цієї Інструкції (пункт 2.19 Інструкції № 58).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 (запис №1) позивач у період з 21 серпня 1986 року по 03 листопада 1986 року проходив виробничу практику та, враховуючи наведені норми, така підлягає до зарахування до страхового стажу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивача періоду проходження виробничої практики з 21 серпня 1986 року по 03 листопада 1986 року.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 26 червня 2024 року №50, ГУ ПФУ в Сумській області не зараховано період навчання у Себежському сільськогосподарському технікумі з 01 вересня 1984 по 28 лютого 1987 року, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, спірний період, який позивач просить зарахувати до страхового стажу, а саме з 21 серпня 1986 року по 28 лютого 1987 року (період проходження виробничої практики, який продовжується навчанням у технікумі) жодним чином не перетинається з періодом проходження військової служби, відтак суд вважає вказану підставу для відмови у зарахуванні періоду навчання до страхового стажу безпідставною та необґрунтованою.

Враховуючи наведене, період проходження навчання, а саме з 04 лютого 1986 (наступний день після завершення виробничої практики) по 28 лютого 1987 року підлягає до зарахуванню до страхового стажу.

Щодо періоду роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Дружба» з 23 квітня 1987 року по 05 листопада 1988 року, оскільки відсутня уточнююча довідка про вихододні та встановлений мінімум, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27 листопада 1969 року і затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28 листопада 1969 року, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Відповідно до пунктів 5, 6 основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14 березня 1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані: відомості про колгоспника, відомості про членство в колгоспі, відомості про роботу, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Враховуючи, що обчислення стажу роботи селян має певні особливості, з огляду на те, що в багатьох із них праця сезонна, слід мати на увазі, що період праці в колективному господарстві після 1965 року зараховують до стажу залежно від виконання встановленого мінімуму трудової участі. Якщо, для прикладу, член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховують тільки час його роботи за фактичною тривалістю.

Тобто для розрахунку стажу за період роботи в колгоспі необхідні дані про встановлений мінімум трудоднів та про кількість фактично відпрацьованих трудоднів.

Записами трудової книжки РОС № НОМЕР_4 (№7, 8) підтверджено, що в період з 23 квітня 1987 року по 05 листопада 1988 рік позивач працював в колгоспі «Дружба».

Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Натомість, відповідач 3 не здійснював ніяких запитів на підтвердження спірного періоду роботи позивача та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не врахував відомості наявні в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 при розгляді заяви про призначення пенсії, тому у випадку наявності інформації в трудовій книжці щодо дати прийняття та звільнення позивача із колгоспу «Дружба» відповідач 3 не вправі посилатись на відсутність уточнюючої довідки про вихододні та встановлений мінімум, оскільки вправі самостійно витребувати необхідні документи.

Також пенсійним органом не були враховані періоди роботи позивача з 27 серпня 1990 року по 01 лютого 1991 року та з 03 вересня 1991 року по 30 липня 1994 року, оскільки в трудовій книжці від 03 листопада 1986 року серії НОМЕР_3 нечитабельна печатка на звільненні.

У вказаній трудовій книжці ОСОБА_1 з 27 серпня 1990 року прийнятий на роботу сантехніком та 01 лютого 1991 року звільнений у зв`язку із переводом на підприємство «Полісся» (арк. спр. 15) та з 03 вересня 1991 року по 30 липня 1994 року працював машиністом дробарки (арк. спр. 15 16 зворот).

Суд повторно зауважує, що, у випадку виявлення помилок, або неточностей у заповненні трудової книжки, має право звернутись до підприємств, організацій і окремих осіб, на яких працювала особа, що звернулась із заявою про призначення пенсії, із запитом про витребування відповідних документів, необхідних для визначення права на пенсію.

При цьому, суд також враховує визнання ГУ ПФУ в Тернопільській області можливість зарахування до страхового стажу період роботи з 03 вересня 1991 року по 30 липня 1994 року до страхового стажу (зворот арк. спр. 11).

За таких підстав, відмова ГУ ПФУ в Сумській області у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 27 серпня 1990 року по 01 лютого 1991 року та з 03 вересня 1991 року по 30 липня 1994 року носить формальний характер та порушує конституційне право позивача на соціальний захист. У такому випадку, відмова відповідача 3 у зарахуванні вказаного періоду роботи позивача є протиправною.

Також незрозумілим є зарахування страхового стажу позивача в період з 01 травня 2022 року по 30 вересня 2022 року, оскільки, відповідно до трудової книжки від 03 листопада 1986 року серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з 03 травня 2002 року по 08 жовтня 2002 року працював робітником консервного заводу ТОВ «Агрофірма «Ратнівська».

Суд зауважує, що вказаний період, а саме з 03 травня 2002 року по 08 жовтня 2002 року, був зарахований відповідачем 2, при винесенні рішення про відмову у призначенні пенсії від 14 листопада 2023 року №50.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивача періоду роботи ОСОБА_1 на ТОВ «Агрофірма «Ратнівська» в період з 03 травня 2002 року по 08 жовтня 2002 року.

Щодо позовної вимоги зарахувати до страхового стажу позивача період перебування на обліку у Волинському обласному центрі зайнятості, суд зазначає таке.

Вкладишем до трудової книжки від 17 жовтня 2002 року серії НОМЕР_5 підтверджується, що ОСОБА_1 24 грудня 2002 року скорочено виплату допомоги по безробіттю; 24 березня 2003 року розпочато виплату допомоги по безробіттю, припинено виплату допомоги по безробіттю та призначено виплату матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; 28 березня 2003 року припинено виплату матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; 29 березня 2003 року розпочато виплату по безробіттю відповідно та з 15 квітня 2003 року по 18 грудня 2003 року здійснено виплату одноразової допомоги по безробіттю для організацій підприємницької діяльності та 25 квітня 2003 року припинено виплату допомоги по безробіттю (зворот арк. спр. 17-18). Наведене також підтверджується довідкою Волинського обласного центру зайнятості від 04 січня 2024 року №79/160/24 (арк. спр. 24).

Відповідно до частини першої та другої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Отже, до страхового стажу особи, підлягає зарахуванню, зокрема період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю, за виключенням періоду, коли особа отримувала одноразову виплату для організації безробітним підприємницької діяльності.

Відповідно до положень частини сьомої статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" допомога по безробіттю може виплачуватися одноразово для організації підприємницької діяльності безробітними, які не можуть бути працевлаштовані у зв`язку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи. Ця допомога виплачується особам, яким виповнилося 18 років, за їх бажанням.

Згідно із частиною п`ятою статті 23 вказаного Закону одноразова виплата допомоги по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності здійснюється у розмірі допомоги по безробіттю, нарахованої відповідно до цієї статті, у розрахунку на рік.

З огляду на те, що в за час перебування на обліку в Волинському обласному центрі зайнятості позивач отримав одноразову грошову виплату для організації підприємницької діяльності відповідно до пункту 7 статті 22, пункту 5 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за період з 15 квітня 2003 року по 18 грудня 2003 року, то у відповідності до частини першої та другої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вказаний період не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Також, оскільки записи вкладиша до трудової книжки позивача та довідка Волинського обласного центру зайнятості підтверджують отримання ним допомоги по безробіттю згідно положень Закону України «Про зайнятість населення», період отримання такої допомоги (з 24 грудня 2002 року по 24 березня 2003 року, з 29 березня 2003 року по 14 квітня 2003 року) також підлягає зарахуванню до загального страхового стажу ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивача періоду отримання допомоги по безробіттю.

Щодо періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності, а саме з 26 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року та з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, суд зазначає наступне.

Факт здійснення ОСОБА_1 у вказані періоди підприємницької діяльності підтверджується довідками Головного управління ДПС у Волинській області від 31 жовтня 2023 року №1159/03-20-24-05-06 та від 26 лютого 2024 року №259/03-20-24-05-06 (арк. спр. 25-26).

Обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Верховний Суд у постанові від 26 жовтня 2018 року у справі № 643/20104/15-а констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Сам по собі статус підприємця та перебування позивача на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

Позивач не надав доказів про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за період з 26 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року тому відповідачем 3 правомірно не враховано цей період до страхового стажу.

З приводу періодів з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року та з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, суд зауважує, що пенсійним органом, знову ж таки, не досліджено питання їх зарахування до страхового стажу позивача, однак суд уважає за необхідне надати їм оцінку.

В матеріалах справи міститься довідка про відомості щодо сплати страхових внесків від Форма ОК-5 якою підтверджено, що позивач у періоди з 26 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року та з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року не здійснював сплати страхових внесків (арк. спр. 27-29), відтак вони, на переконання суду, зарахуванню до страхового стажу не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Питання призначення та перерахунок пенсії на підставі того чи іншого закону (з урахуванням наявного в особи загального та пільгового страхового стажу), є повноваженнями пенсійного органу.

Натомість суд надає оцінку діям/рішенням пенсійного органу у разі виникнення спору про правомірність таких дій/рішень.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, у випадку, коли законом встановлені повноваження суб`єкта владних повноважень в імперативній формі, суд зобов`язує його прийняти конкретне рішення чи вчинити конкретну дію. Натомість, у випадку, коли суб`єкт наділений певними дискреційними повноваженнями, суд повинен вказати на виявлені порушення при здійсненні таких повноважень та зазначити норму закону, яку суб`єкт владних повноважень (відповідач) повинен застосувати при вчиненні дій (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин. Аналогічна позиції, викладені в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24 жовтня 2008 року, постанові ВАС України від 28 липня 2015 року справа № К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Звертаючись до суду із цим позовом позивач, серед іншого, просив внести відомості про застрахований страховий стаж до системи персоніфікованого обліку та призначити йому пенсію за віком з 25 жовтня 2023 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, питання про наявність (чи відсутність) права на щодо призначення пенсії за віком пенсійний орган визначатиме після зарахування позивачу до страхового періодів його роботи, відтак, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає, що в даному випадку необхідно визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області №50 від 14 листопада 2023 року та ГУ ПФУ в Сумській області №50 від 26 квітня 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 квітня 2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового страхового стажу. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно із пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання після (у разі її призначення).

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи, що позов підлягає до задоволення частково, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Тернопільській області необхідно стягнути судовий збір в сумі 302,80 грн (триста дві гривні вісімдесят копійок) та за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області необхідно стягнути судовий збір в сумі 302,80 грн (триста дві гривні вісімдесят копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 13 травня 2024 року № (арк. спр. 5) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 71).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, Майдан Волі, будинок 3, ідентифікаційний код юридичної особи 14035769), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, Сумська область, місто Суми, вулиця Степана Бандери, будинок 43, ідентифікаційний код юридичної особи 21108013), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №50 від 14 листопада 2023 року та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №50 від 26 квітня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 квітня 2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, зарахувавши до страхового стажу періоди: навчання в Себежському сільськогосподарському технікумі з 01 вересня 1982 по 24 квітня 1984 року та з 04 лютого 1986 по 28 лютого 1987 року; проходження строкової військової служби з 25 квітня 1984 року по 03 червня 1986 року; проходження виробничої практики з 21 серпня 1986 року по 03 листопада 1986 року; роботи з 23 квітня 1987 року по 05 листопада 1988 року, з 27 серпня 1990 року по 01 лютого 1991 року, з 03 вересня 1991 року по 30 липня 1994 року, з 03 травня 2002 року по 08 жовтня 2002 року; отримання допомоги по безробіттю з 24 грудня 2002 року по 24 березня 2003 року, з 29 березня 2003 року по 14 квітня 2003 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір в сумі 302,80 грн (триста дві гривні вісімдесят копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судовий збір в сумі 302,80 грн (триста дві гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович