Справа № 213/2575/24
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2575/24
Номер провадження 2-а/213/12/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Попова В.В.,

секретар судового засідання Близнюк Є.О.,

за участі (в режимі відеоконференції)

представника позивача адвоката Власкіної Тетяни Яківни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, адміністративну справу №213/2575/24 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Власкіна Тетяна Яківна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконною та скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

10.06.2024 представник позивача - адвокат Власкіна Т.Я. звернулась до суду з вищевказаним позовом і просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення №502 від 03.06.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. за ч.3 ст.210 КУпАП.

Як на підставу позову посилається на те, що з даної постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1992 р.н. не з`явився по повістці 05.12.2023 на 9.00 год., яку отримав особисто, під особистий підпис до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимоги пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених додатком 2 до постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022. Вважає дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 незаконними, а постанову №502 від 03.06.2024 такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку, виходячи з наступного. У даному випадку порушення, яке полягає у неприбутті за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у чітко визначені дату та час, не є триваючим, так як у разі якщо особа не прибуває за повісткою у встановлені дату та час, то порушення вважається вчиненим відразу зі спливом зазначених у повістці дати та часу. Відтак враховуючи, що відповідно до повістки позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 05.12.2023 на 9.00, то у разі його неприбуття у зазначений час порушення вважалось вчиненим, про що відповідачу-1 не могло бути невідомо. На його думку, станом на дату винесення постанови № 502 від 03.06.2024 про накладення на позивача стягнення у вигляді штрафу, строки накладання адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, сплинули і Відповідач-1 не мав право накладати на позивача адміністративне стягнення після спливу строків накладення адміністративного стягнення. Саме редакція Кодексу України про адміністративні правопорушення, що діяла станом на 05.12.2023, має бути застосована до регулювання правовідносин щодо застосування адміністративного стягнення до позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_4 21.06.2024 скористався правом надання відзиву на позов.

Заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за позовом та вважає, що вимоги є необґрунтованими і незаконними, суперечать приписам матеріального і процесуального права, а тому задоволенню не підлягають.

Позивач являється військовозобов`язаним та знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 23.10.2024 року.

В поясненнях до протоколу Позивач власноруч написав та зазначив, що не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 05.12.2023 року (працівники РТЦК) не хотіли йти на контакт і постійно потребували документ про компенсацію догляду за батьком.

Попередньо Позивач намагався оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з доглядом за батьком. Але, ті документи які надавав Позивач були недостатніми на той момент та підтвердженням ним факту доглядом за батьком необхідно було Позивачу надати довідку про отримання компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859. Але на даний час так і не надав.

Тобто те, що зазначає Позивач - не є поважним відповідно до Переліку поважних причин неприбуття, а отже відсутні будь-які докази неявки з поважних причин.

В протоколі в розділі «Заяви, клопотання» Позивач прохав керівництво ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути його адміністративну справу 03.06.2024 року. Де керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_3 було прийняте рішення про можливість розгляду даної адміністративної справи 03.06.2024 року об.12:30 год. В результаті чого було винесено Постанову № 502 від 03.06.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що неявка по повістці у Позивача 05.12.2023 року, а з`явився він до ІНФОРМАЦІЯ_3 03.06.2024 року, тобто правопорушення вчинене позивачем тривало півроку, що кваліфікується як триваюче правопорушення.

Чинним законодавством не передбачено складання адміністративного протоколу без особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Позивач після неявки по повістці на 05.12.2023 року так і не з`явився особисто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ані на наступний день, ані впродовж двох місяців, що унеможливлювало його притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст.38 КУпАП.

А отже Позивач умисно, безперервно вчиняв правопорушення.

ІНФОРМАЦІЯ_5 за вих.№6358 від 14.12.2024 року подано звернення до органів Національної поліції відповідно до ст.259 КУпАП, щодо доставлення Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 так, як він вчинив правопорушення за ст.210 КУпАП за неприбуття по повітці на 05.12.2024 року. Дане звернення було прийнято відділенням поліції №6 15.12.2024 року.

Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_5 були здійснені всі можливі дії, щодо розшуку Позивача для притягнення його до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з тим, що Позивач не прибував до ІНФОРМАЦІЯ_3 аж до 03.06.2024 року чим безперервно вчиняв правопорушення, а ІНФОРМАЦІЯ_5 були прийняті всі необхідні міри, щодо його розшуку та Відповідачем згідно чинного законодавства не можливого було притягнути до відповідальності Позивача без його особистої присутності, то ІНФОРМАЦІЯ_6 тільки 03.06.2024 року зміг притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_6 вважає витрати на правничу допомогу неспівмірними із складністю даної справи та складністю виконаних робіт та не погоджується стосовно даного зобов`язання. Дана справа є справою незначної складності (малозначна справа). Отже, витрачений представником Позивача час та надані ним послуги є явно неспівмірними зі складністю даної справи. Вбачається, що в обґрунтування вимог про відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, Позивачем було надано квитанцію до договору про надання правової (правничої) допомоги №14 від 05.06.2024р., відповідно до якої Позивачем було сплачено адвокату ОСОБА_3 кошти за оскарження в судовому порядку постанови сумі 7000 грн. Надана квитанція не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відтак не може вважатися первинним документом, що підтверджує здійснення фінансової операції, а отже і доказом понесення витрат на правову допомогу. Будь-які інші належні та допустимі докази того, що позивач сплатив адвокату Власкіній Т.Я. 7000 грн. та що вони були оподатковані суду не надано. Відтак підстави для стягнення з Відповідачів вказаних витрат відсутні.

24.06.2024 представник позивача - адвокат Власкіна Т.Я. скористалась правом надання відповіді на відзив.

Зазначає, що у відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_6 не заперечує щодо неправомірності накладення на позивача штрафу в розмірі, визначеному ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, що набрала чинності 19.05.2024, тобто значно пізніше, ніж було вчинено порушення. При цьому, санкція ст.210 КУпАП за порушення, вчинене в особливий період, в редакції на 05.12.2023 (день вчинення порушення) передбачала відповідальність у розмір від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850-1700 грн.).

ІНФОРМАЦІЯ_6 у відзиві на позов зазначає, що позивач не з`явився по повістці 05.12.2023, а з`явився він 03.06.2024, що означає, що порушення тривало пів року.

03 червня 2024 року автомобіль позивача був зупинений поліцейським, коли позивач віз своїх дитину та хворого батька до лікарні. Поліцейські запропонували йому приїхати до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що і зробив позивач самостійно і добровільно. У останнього не було повістки на 03.06.2024, а тому візит позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 не є явкою по повістці або явкою за викликом.

Саме 03.06.2024 відповідач-1 склав протокол про адміністративне правопорушення №502 від 03.06.2024 і у цей же день виніс постанову №502 від 03.06.2024.

Вважає, що неявка за повісткою із чітко визначеними датою та часом є разовим, а не триваючим порушення.

Звертає увагу суду на документ - звернення відповідача -1 до відділення поліції №7 за вих. №6358 від 14.12.2023 щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст.210 КУпАП до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколів про адміністративне правопорушення (ухилянт). Тобто даним зверненням відповідач-1 визнав, що станом на 14.12.2023 порушення вже є вчиненим, а не таким, що вчиняється. Тобто порушення є разовим та завершеним. Дійсно порушення було завершеним в момент сплину дати та часу, на які викликався позивач за повісткою.

На обґрунтування триваючого характеру правопорушення відповідач-1 зазначає, що позивач не явився по повістці 05.12.2023, ані на наступний день, ані в продовж двох місяців, що унеможливлювало притягнення його до відповідальності.

З цього приводу зазначає, що по-перше, законодавство покладає обов`язок з`явитися у чіткі визначені повістці місце, дату та час, а не наступний день чи через день чи місяць, а по-друге, законом визначений механізм доставки порушників до ІНФОРМАЦІЯ_7 для своєчасного складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто відповідач-1 має визначені законом механізми для своєчасного виявлення порушників і притягнення їх до відповідальності.

Позивач не переховувався ані від ІНФОРМАЦІЯ_3 , ані від правоохоронних органів жив за своєю постійною адресою у м. Кривий Ріг, номер телефону не змінював, а отже не чинив перешкод у своєчасному складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного адміністративне правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, не є триваючим. Таке порушення є вчиненим зі спливом дати та часу, вказаних у повістці.

Щодо порушення нез`явлення по повістці, то це порушення було виявлено ІНФОРМАЦІЯ_5 вже 06.12.2023. Вже на цю дату відповідач-1 володів інформацією, що позивач по повістці не прийшов. Якщо припустити, що це порушення є триваючим, то це б означало, що до моменту виявлення порушника, тобто до 03.06.2024 відповідачу -1 не було відомо, що позивач 05.12.2023 не з`явився по повістці, а таке твердження є абсурдним за своїм змістом. А це ще раз доводить разовий характер даного порушення про існування якого відповідач-1 знав відразу після спливу встановлених повісткою дати та часу. І до речі, відповідач-1 у своєму відзиві не зазначає щодо моменту виявлення факту вчинення порушення, тобто коли відповідачу-1 стало відомо, що позивач 05.12.2023 не з`явився по повістці. А той факт, що вже 14.12.2023 відповідач-1 надав звернення до поліції про доставку позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 свідчить, що станом на 14.12.2023 порушення вже було виявлено! А відповідно до ст.38 КУпАП в редакції станом на 05.12.2023 адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення. Тобто навіть якщо припустити, що порушення є триваючим, двомісячний строк для накладання стягнення сплинув 14.02.2024, оскільки порушення було достеменно виявлене відповідачем-1 вже 14.12.2023 коли було подане звернення до поліції.

Вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим, підтвердженим належно складеними документами, відповідає та є співмірним складності справи та витраченому адвокатом часу у зв`язку з розглядом справи. Ці витрати є фактично здійсненими та необхідними.

В судове засідання представники відповідачів не з`явились, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, в матеріалах справи є заява від ІНФОРМАЦІЯ_3 про розгляд справи за відсутності його представника.

Представник позивача, яка брала участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку, в судовому засіданні позов підтримала повністю з викладених у ньому підстав, просила задовольнити.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В силу статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211(крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною третьою статті 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період (чинна редакція з 19.05.2024р.).

Станом на 05.12.2023 стаття 210 КУпАП мала дві частини, відповідно до яких встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, та за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.1 цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Судом встановлено, що згідно постанови № 502 від 03 червня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене ч.3 ст.210 КУпАП за наступних обставин: отримав повістку під особистий підпис про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 05.12.2023 року. В назначений срок до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, чим порушив пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених додатком 2 до постанови КМУ №1487 від 30.12.2022. Обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення: скоєно під час воєнного стану.

Проте, відповідачем-1 при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано, що на момент вчинення інкримінованого правопорушення, а саме: 05.12.2023, діяла редакція статті 210 КУпАП, яка не містила в собі частини третьої взагалі.

Не враховано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Слід зауважити, що вимоги частини третьої статті 286 КАС України передбачають, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 242-246, 262, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконною та скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати Постанову № 502 по справі про адміністративне правопорушення від 03 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_9 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 302,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3500 гривень.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 302,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3500 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду, в зв`язку з оголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня вручення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача - адвокат Власкіна Тетяна Яківна, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 26 липня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Попов.