Справа № 140/2909/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

25 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/2909/24 пров. № А/857/16390/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Курильця А. Р.
суддів -Заверухи О. Б.
Пліша М. А.

перевіривши апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 140/2909/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Адміністрація Державної прикордонної служби України подала апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, при цьому відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржене судове рішення проголошено/постановлено 01 травня 2024, копію якого отримано скаржником 02 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу подано 25 червня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених ст.286 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення виявленого недоліку.

Копію зазначеної ухвали скаржник доставлено 01 липня 2024 року до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд", що встановлено за допомогою функціоналу комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду».

На виконання умов вказаної ухвали Адміністрації Державної прикордонної служби України подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка мотивована тим, що ця справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, правовий висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для Адміністрації Держприкордонслужби, як учасника справи, який подав апеляційну скаргу.

Скаржник зазначає, що 15.05.2024 Адміністрацією Державної прикордонної служби України до Восьмого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» була подана апеляційна скарга №10.1/31058-24-вих на рішення Волинського окружного адміністративного суду по справі № 140/2909/24 за позовом ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 295 КАС України з дотриманням строку на апеляційне оскарження. Перед направленням даної апеляційної скарги до суду через підсистему «Електронний суд» вона була направлена стороні по справі, що підтверджується карткою руху заяви, тобто 15.05.2024 апеляційна скарга була направлена стороні по справі та до суду апеляційної інстанції. Відповідно до відомостей з Електронного суду, а саме картки руху заяви датою надсилання сторонам ( ОСОБА_2 ) даної апеляційної скарги є 15.05.2024 13:55. Однак, в підсистемі «Електронний суд» відсутня картка надсилання стороні, а також датою надсилання апеляційної скарги до суду зазначено 25.06.2024 15:32.

Слід зазначити, що саме масовані ракетні обстріли по енергосистемі України призвели до запровадження щоденних графіків відключення світла через знеструмлення електромережі, що в свою чергу унеможливлює коректне функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля) в триваючі періоди знеструмлення.

Зазначає, що 02.03.2022 Рада Суддів України опублікувала рекомендації щодо роботи суддів в умовах воєнного стану, відповідно до яких процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану. Фактично рада суддів визнала воєнний стан об`єктивною та поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії", справа "Креуз проти Польщі").

Апелянт, як суб`єкт владних повноважень, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що норми процесуального законодавства не звільняють державний орган від обов`язку подачі апеляційної скарги у передбачений процесуальним законодавством строк.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо її своєчасної подачі.

Крім того, у п.74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звернув увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

Звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведена позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 26 квітня 2021 року у справі № 400/2226/19.

Верховний Суд в постанові від 30 листопада 2023 року по справі №372/1428/22 зазначив, що обмеження, пов`язані з використанням підсистеми Електронний суд, є легітимними, пропорційними та не перешкоджають доступу до правосуддя.

Порядок використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (далі «ЕС») визначає Інструкція, яка функціонує у відкритому середовищі ЄСІТС, розроблена Адміністратором відкритого середовища ЄСІТС та розміщена на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.

Колегія суддів звертає увагу, що подання процесуальний документів через електронний кабінет засобами ЄСІТС передбачає певну поетапність в діях відповідного заявника.

Перелік можливих кроків при подачі первинної заяви до суду: крок «Регіон та суд», крок «Позивач», крок «Представник позивача», крок «Відповідач», крок «Інші учасники», крок «Ціна позову», крок «Текст заяви», крок «Підтвердження», крок «Додатки», крок «Судовий збір», крок «Сформувати заяву».

Отже подача заяв відбувається покроково, кількість кроків може відрізнятися в залежності від типу судочинства та обраного шаблону.

Дата та час підписання документа в ЕС, а також дата та час його надсилання автоматично зберігаються і не підлягають корегуванню.

Матеріалами справи, а саме карткою руху документа (заяви), яка подана безпосередньої скаржником стверджується, що розглядувана апеляційна скарга була сформована представником Адміністрації Держприкордонслужби засобами системи «Електронний Суд» ЄСІТС 15.05.2024 року.

Того ж дня 15.05.2024 року о 13:55 год. ця апеляційна скарга була надіслана представнику позивача (який діяв в суді першої інстанції) адвокату Хомичу Роману Володимировичу.

Однак датою надсилання до суду апеляційної інстанції зазначено 25.06.2024 о 15:32.

Отже Адміністрації Держприкордонслужби подала апеляційну скаргу на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року саме 25 червня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Доводи скаржника про технічний збій та некоректне функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля) в триваючі періоди знеструмлення колегія суддів відхиляє з огляду на те, що такі не лише не підтверджені жодним доказом (зокрема, але не виключно листом, повідомлення чи оголошенням адміністратора відкритого середовища ЄСІТС ДУ «Центр судових сервісів»), але і спростовуються тим, що адвокат Хомич Р.В. 15.05.2024 року о 13:55 год. отримав до свого електронного кабінету примірник розглядуваної апеляційної скарги.

Відтак в діях представника апелянта вбачається лише певна необережність при подані цієї апеляційної скарги на етапі подання її до суду, позаяк крок подання апеляційної скарги до суду був пропущений (не здійснений) скаржником.

На переконання колегії суддів, завантаження апеляційної скарги до ЕСІТС, однак не направлення безпосередньо до апеляційного суду, є виключно недбалістю скаржника.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Відповідач, що певною мірою діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.

Колегія суддів наголошує, що після створення у ЕС та відправки засобами ЄСІТС процесуальних та інших документів, користувач може відслідковувати рух та стан розгляду документа в суді або в органі та установі в системі правосуддя в обсязі, визначеному чинним законодавством України.

Однак апелянт легковажно поставився до своїх процесуальних обов`язків, виявивши факт неподання безпосередньо до суду апеляційної скарги, та наступне подання такої з пропуском строк, скаржник посилається на воєнний стан та фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Слід зазначити, що Верховний Суд у постановах від 28 лютого 2023 року у справі № 760/4516/20, від 31 серпня 2023 року у справі № 460/15983/21 зазначав, що опубліковані Радою суддів України рекомендації мають рекомендаційний характер і враховуються судом у сукупності із іншими обставинами та доказами, які свідчать про наявність підстав для поновлення/продовження строку.

Однак, жодних поважний причин, які б були у причинно-наслідковому зв`язку між обставиною введення воєнного стану і продовження строку скаржник не зазначив.

Саме лише посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження. У постанові від 28 листопада 2022 року у справі N 140/11951/21 Верховний Суд вказував, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково необхідно брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Суд констатує, що дійсно, введений в країні воєнний стан суттєво ускладнило (подекуди унеможливило) повноцінне функціонування, зокрема, органів державної влади (місцевого самоврядування). Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Ба більше, загальновідомим є факт того, що територія Київської області, як і міста Києва, у яких знаходиться відповідач щонайменше з квітня-травня 2022 року є віддаленою від зони ведення активних бойових дій.

Щодо посилання про наявність питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів зазначає, що таке є підставою для касаційного оскарження судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження та не є визначальним для можливості поновлення строку на апеляційне оскарження.

Колегія суддів наголошує, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права, які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Однак скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь апеляційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи саме Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини п`ятої статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Вживання законодавцем слова "фундаментальне" несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Доводів щодо такої особливої складності чи важливості питання, якого стосується спір у цій справі, скаржником не наведено. Суб`єктивні труднощі у тлумаченні правової норми, які виникають у суб`єкта правозастосування, не обов`язково свідчать, що питання права має фундаментальне значення для правозастосовчої практики. За змістом підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй скарзі має поставити на вирішення суду проблему, яка, у випадку відкриття провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Водночас, колегія суддів зауважує, що потреба у формуванні єдиної правозастосовчої практики виникає, передусім, у тих випадках, коли практики з певного питання немає взагалі і її потрібно сформувати, або відсутня єдність у вже сформованій практиці з певного питання.

Суд вважає, що наведені заявником в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження Адміністрації Державної прикордонної служби України та відмовити у задоволенні такої.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 140/2909/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. Р. Курилець
судді О. Б. Заверуха
М. А. Пліш