Справа № 400/5788/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 липня 2024 р. справа № 400/5788/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянувши позовну заяву

за адміністративним позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у припиненні з 09.11.2009 року по 01.12.2010 року та з 31.05.2012 року по 12.01.2017 року в не поновленні виплати ОСОБА_1 дитині-сироті, пенсії у разі втрати годувальника;

2) зобов`язати відповідача з 09.11.2009 року по 01.12.2010 року та з 31.05.2012 року по 12.01.2017 року провести нарахування ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника - мати ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 37 років м. Баштанка, серія НОМЕР_1 , підписано керівництвом державного органу реєстрацій актів цивільного стану.

Ухвалою від 26.06.2024 року суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та залишив позовну заяву залишив без руху в зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Для усунення недоліків позивачу необхідно було подати до суду:

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин;

- документ про сплату судового збору в сумі 1 211,20 грн.

15.07.2024 року позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, клопотання про звільнення від сплати судового збору, заяву про надання безоплатної вторинної правничої допомоги та клопотання про витребування доказів.

Заява про поновлення строку мотивована тим, що право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64). Також позивач посилається на ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", наводить позиції Верховного Суду та Європейського суду. Позивач просить врахувати, що на момент подання даної позовної заяви в Україні діє період воєнного стану.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що позивач був сиротою та не повідомлений у 2012 році, просить поновити позивачу строк звернення до суду з даним адміністративним позовом

Вирішуючи подану позивачем заяву, суд враховує наступне.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визначення причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у заяві про поновлення строку звернення до суду причин, підтверджених відповідними засобами доказування та доданими до них матеріалами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Суд зазначає, що строк звернення до суду обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не виплаті з 09.11.2009 року по 01.12.2010 року та з 31.05.2012 року по 12.01.2017 року пенсії позивачу як дитині-сироті у разі втрати годувальника.

З листа відповідача від 12.04.2024 року судом встановлено, що пенсію у разі втрати годувальника позивач отримував у період з 01.12.2010 року по 31.05.2012 року.

Таким чином, датою, з якою суд пов`язує початок перебігу строку на звернення до суду з даним позовом, є червень 2012 року - наступний місяць після припинення виплати пенсії.

Позивач подав до суду позов 20.06.2024 року, тобто більше ніж через 12 років з дати припинення виплати пенсії.

Надаючи оцінку заявленим у заяві доводам, суд зазначає, що фактично позивач не наводить причини пропуску строку звернення до суду, зазначаючи про неможливість застосування встановленого статтею 122 КАС України строку звернення до суду у цій справі.

Позивач не повідомив суд і не підтвердив доказами існування обставин (пов`язаних із введенням воєнного стану, або не пов`язаних), які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та були пов`язаними з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до адміністративного суду.

Посилання позивача на те, що він був сиротою і не міг звернутися до суду у 2012 році, не є поважною підставою пропуску строку звернення до суду, оскільки у 2012 році ОСОБА_1 (1994 р.н.) вже був повнолітнім.

Суд звертає увагу на те, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача.

Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.04.2023 року у справі № 380/14933/22.

З приводу посилань позивача на обставини введення воєнного стану суд зазначає, що такі обставини дійсно можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Проте, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Такий підхід відповідає усталеній і послідовній практиці Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.07.2023 року у справі № 240/7127/23.

Щодо виплати пенсії за минулий час, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз даної статті дає підстави дійти висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, виплата пенсії за минулий час може проводитись без обмеження строку лише у випадку, якщо така пенсія нарахована, але не виплачена з вини органу.

Проте, як свідчать матеріали справи, пенсія позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки її виплату припинено 31.05.2012 року, тому вищезазначена норма ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не може бути застосована до спірних правовідносин.

Таким чином, застосуванню підлягає норма КАС України, яка обмежує строк звернення шестимісячним терміном, який позивач пропустив, адже предметом позову є тільки право позивача на пенсію.

Також суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19: " ... З урахуванням наведеного, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав вважає за необхідне відступити від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

... До того ж Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав звертає увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі."

Отже, із змісту матеріалів справи та заяви про поновлення строку звернення до суду, не вбачається будь-яких причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали позивачу своєчасно звернутись до суду з даним позовом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про неповажність підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Суд не розглядає по суті клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, заяву про надання безоплатної вторинної правничої допомоги та клопотання про витребування доказів, оскільки підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом визнано неповажними.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищезазначеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, відмовити.

2. Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом.

3. Позовну заяву і додані до неї матеріали повернути.

4. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

6. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя А. О. Мороз