Справа № 400/4504/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 р. № 400/4504/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомНаціональної академії внутрішніх справ, пл. Солом`янська, 1, м. Київ, 03035,
до відповідачаОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
простягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 46402,55 грн,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Національної академії внутрішніх справ (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) з позовними вимогами про стягнення із ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 46 402,55 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням, у сумі 46 402,55 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку кошти не відшкодував, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою від 17.05.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/4504/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до положень ч. 4. ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 20.07.2019 року № 140 о/с ОСОБА_1 з 26 серпня 2019 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ (далі НАВС).

20.11.2019 між НАВС, комплектуючим підрозділом ГУНП в Миколаївській області та Відповідачем укладено Контракт № 19-166 про здобуття освіти за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (НАВС) (далі Контракт).

Відповідно до п. 5.5. Контракту Сторони встановили, що умови Контракту відповідно

до ст. 631 ЦК України застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє з дати зарахування Особи до Виконавця весь період навчання та на протязі 3-х років з дати призначення Особи на посаду Замовником після закінчення навчання.

З 26.08.2019 по 24.08.2021 Відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом із наданням комунальних послуг.

Відповідно до наказу НАВС від 17.08.2021 № 159 о/с Відповідача звільнено з посади курсанта 2-го курсу та направлено для подальшого проходження служби до Національної поліції України та переведено до навчально-наукового інститут заочного та дистанційного навчання.

Таким чином, Національною академією внутрішніх справ умови Контракту виконано у повному обсязі.

18.04.2024 (вх. № 398п) на адресу НАВС надійшов лист від Департаменту патрульної

поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 12.04.2024 №6863/41/16/01-2024 про направлення матеріалів щодо звільнення Відповідача.

Наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 04.04.2024 року № 557 о/с відповідача звільнено з 12.04.2024 зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням.

Отже, звільнившись зі служби в поліції за власним бажанням, у відповідача виник обов`язок по відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі.

Через не відшкодування відповідачем витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у встановлений у контракту строк, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовано нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232).

Відповідно до Закону № 2232 зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом 3 ч. 2 ст. 23 цього Закону.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2232 курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Пунктом 1 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.06 р. № 964 (далі Порядок № 964), визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

Згідно з п. 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом, згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку розрахунку витрат, який установлюється Міноборони разом з Мінфіном, Міністерством внутрішніх справ України, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Відповідно до п. 2.1 Порядку розрахунку витрат пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.07 р. № 419/831/240/605/537/219/534 (далі Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно з п. 7-8 Порядку № 964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку, а сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

Так, відповідач у період з 26.08.2019 р. до 24.08.2021 р. проходив навчання за контрактом у Національній академії внутрішніх справ і в зазначений період перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом із наданням комунальних послуг.

В подальшому позивач проходив службу у Головному управлінні Національної поліції України в Миколаївській області, але наказом Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області від 04.04.2024 р. № 557 о/с відповідача звільнено з служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Відтак, згідно умов контракту у нього виник обов`язок протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі виконавця (Національній академії внутрішніх справ) відшкодувати витрати, пов`язані з його навчанням.

Згідно розрахунку вартість витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному складає 46 402,55 грн.

Відповідач своїм правом не скористався, доказів погашення заборгованості суду не надав.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Матеріали справи не містять доказів понесення НАВС судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 77, 78, 139, 159, 162, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Національної академії внутрішніх справ (пл. Солом`янська, 1, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 08751177) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 46402,55 грн - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 46 402,55 грн.

3. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко