Справа № 160/7598/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/7598/24
(суддя Конєва С.О., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №160/7598/24 за позовом ОСОБА_1 до Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22 березня 2024 року звернулася до суду з позовом до Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягали у не нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.01.2015 року по 01.03.2018 року включно із застосуванням базового місяця січня 2008 року та не виплату в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідача нарахувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 року по 01.03.2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві, члену сім`ї загиблого військовослужбовця, дружині ОСОБА_2 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 року по 01.03.2018 року включно.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є дружиною загиблого ОСОБА_2 , який, зокрема, у період з 01.01.2015 року по 25.03.2022 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка має бути проіндексована.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на перерахунок суми грошового забезпечення з нарахуванням суми його індексації з встановленням «базового» місяця січня 2008 року, а тому вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 року по 01.03.2018 року включно із застосуванням базового місяця січня 2008 року та не виплата цих сум позивачу як члену сім`ї загиблого військовослужбовця задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідач зобов`язаний був провести індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 року по 01.03.2018 року, проте протиправно не виконав свій обов`язок.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 є загиблим чоловіком позивача, та у спірний період з 01.01.2015 року по 01.03.2018 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується наявними у справі доказами (а.с.14, 16, 20-23).

25.03.2022 року при виконанні бойового завдання, ОСОБА_2 загинув, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та змістом витягів з наказів №177мтд та №205мтд, наявних у справі (а.с.16, 20,21).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №177мтд від 20.07.2022 року було припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу частини ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю, що підтверджується змістом його копії (а.с.20).

Зі змісту довідки №1551/02-14 від 05.10.2023 року державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори вбачається, що станом на 05.10.2023 року єдиними спадкоємцями за законом після померлого ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 та його доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.17).

На рапорт позивача від 07.02.2023 року щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за 2015-2022 роки, листом №40/57/11-1026 від 13.02.2023р. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомила позивача про те, що у кошторисі та штатному розпису за 2016-2017 рік кошти на виплату індексації не були передбачені; у березні 2018 року збільшено грошове забезпечення за рахунок збільшення посадового окладу, тому виплачувати індексацію почали з грудня 2018 року та з грудня 2018 року по березень 2022 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_2 нараховувалась та виплачувалась, що підтверджується змістом копії відповідного листа (а.с.22).

При цьому, згідно з довідкою про розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2015р. по 25.03.2022р. вбачається, що ОСОБА_2 у спірний період виплачувалась індексація: у квітні 2015 року 64,55 грн. (базовий місяць січень 2015); у травні 2015 року 203,41 грн. (базовий місяць січень 2015); у червні 2015 року 401,94 грн. (базовий місяць січень 2015); у липні 2015 року 437,26 грн. (базовий місяць січень 2015); у листопаді 2015 року 31,69 грн. (базовий місяць серпень 2015); у грудні 2015 року 31,69 грн. (базовий місяць серпень 2015); у червні 2016 року 59,45 грн. (базовий місяць січень 2016); у серпні 2016 року 59,45 грн. (базовий місяць січень 2016); у вересні 2016 року 59,45 грн. (базовий місяць січень 2016); у листопаді 2016 року 36,25 грн. (базовий місяць січень 2016); у грудні 2016 року 134,40 грн. (базовий місяць січень 2016); у січні 2017 року 134,40 грн. (базовий місяць січень 2016) (а.с.23).

Правомірність дій відповідача щодо не нарахування померлому військовослужбовцю індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 року по 01.03.2018 року та не виплата таких сум члену сім`ї загиблого військовослужбовця, а саме дружині військовослужбовця є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011).

Згідно ст.9 Закону України № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 вказаного Закону).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України № 1282-ХІІ від 03.07.1991 «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст.1 цього Закону індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст.2 вказаного Закону).

Відповідно до ст.4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно зі ст.5 зазначеного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Отже, індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Відповідно до ч.1 ст.1227 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до п.1 розділу XXVIIІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 (надалі - Інструкція №200) визначено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця грошове забезпечення нараховується повністю за той місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув).

У разі індексації грошового забезпечення військовослужбовців грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців виплачується з урахуванням такої індексації.

Згідно з п.3, п.4 розділу XXVIIІ Інструкції №200 передбачено, що особам, зазначеним у пункті 1 цього розділу, також виплачуються одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на отримання яких виникло у військовослужбовця до дня смерті (загибелі), або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, або оголошення померлим.

Грошове забезпечення особам, зазначеним у пункті 1 цього розділу, виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі), або з того дня, з якого його визнано безвісно відсутнім або оголошено померлим.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця: зокрема - права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Аналізуючи зазначені вище правові норми, слід дійти висновку, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №484/3648/16-а, від 29.04.2020 у справі №576/1388/17, від 09.02.2023р. у справі №600/1290/20-а та від 22.04.2024р. у справі №380/5501/23.

Враховуючи те, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на перерахунок суми грошового забезпечення з нарахуванням суми його індексації з встановленням «базового» місяця січня 2008 року, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіха проти Іспанії» суд наголошує на тому, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Між тим, інші аргументи наведені позивачем в апеляційній скарзі фактично зводяться до загального, а саме не нарахування індексації грошового забезпечення її чоловіку ОСОБА_2 та в свою чергу порушення прав позивача на отримання таких сум, проте враховуючи те, що судовим рішенням у цій справі надано необхідне та достатнє обґрунтування щодо відсутності у позивача права на отримання таких сум через не нарахування їх особі, з якою не розривно пов`язано це право, при цьому суд дослідив усі основні питання віднесені на його розгляд, суд апеляційної інстанції вважає, що всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду щодо відсутності у позивача права на отримання таких сум.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №160/7598/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 23 липня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов