Справа № 440/17678/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 р. Справа № 440/17678/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 04.04.24 по справі № 440/17678/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БВС Ритейл"

до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «БВС Ритейл» (далі по тексту ТОВ «БВС Ритейл», позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (далі по тексту - ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 30 від 09.10.2023, якою на Товариство з обмеженою відповідальністю «БВС Ритейл» () накладено штраф у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) грн.

- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БВС РИТЕЙЛ» () судові витрати.

Позовні вимоги вмотивовані протиправністю та незаконністю спірної постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 30 від 09.10.2023, як такої, що винесена за наслідками незаконної перевірки, проведеної за відсутності правових підстав, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» (далі по тексту Постанова № 303) на період дії військового стану припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду.

Враховуючи, що обставини, вказані у пункті 2 Постанови № 303 (наявність загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах) у спірних правовідносин місця не мали (перевірка стосувалась додержання законодавства про захист прав споживачів та заходів попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення), а рішення про проведення перевірки у зв`язку із існуванням загрози Міністерством охорони здоров`я України не приймалося, стверджував про відсутність підстав для проведення відповідачем перевірки на підставі вказаного пункту Постанови № 303.

По суті вчиненого правопорушення переконував, що в силу абзацу 7 частини 1 статті 16 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22 вересня 2005 року № 2899-IV (далі по тексту Закон № 2899-IV) заборонено розміщення інформації про виробника та/або тютюнові вироби у місцях, де такі вироби реалізуються чи надаються споживачеві. При цьому, в акті перевірки та постанові повинно бути зазначено, яку саме інформацію про виробника чи інформацію про тютюнові вироби було розміщено з порушенням вимог законодавства, однак, відповідачем, всупереч наведеного та позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.10.2021 у справі № 815/7483/16, цього зроблено не було. Отже, ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області не правильно застосовано частину 1 статті 16 Закону № 2899-IV.

Звернув увагу, що не будь-яка інформація, яка розміщена у місці торгівлі, є рекламою. Зокрема, сам товар, що реалізується, або знаходиться в таких місцях та містить в собі певні ідентифікуючі ознаки товару не може вважатись рекламою, а відтак, знаходження в приміщеннях АЗС ТОВ «БВС Ритейл» тютюнових виробів (пачок тютюнових виробів) жодним чином не суперечить нормам Закону № 2899-IV та є цілком правомірним.

Наголошував, що позивачем жодної інформації і рекомендацій будь-якого характеру, зокрема комерційної інформації про тютюнові вироби не розміщувалось, а відтак, враховуючи те, що суб`єкт господарювання несе відповідальність за порушення вимог ст. 16 Закону № 2899-IV виключно у тому випадку, коли відповідна рекламна діяльність або стимулювання продажу тютюну здійснюється спрямовано в комерційних цілях, чого у спірних правовідносинах відповідачем не доведено, за відсутності конкретизації в Акті перевірки опису та суті порушення, лише посилання відповідача на ст. 16 Закону № 2899-IV не відповідає вимогам абзацу 8 частини 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі по тексту Закон № 877-V) та не надає підстав для прийняття спірної постанови.

З огляду на положення Закону України «Про рекламу» від 3 липня 1996 року № 270/96-ВР (далі по тексту Закон № 270/96-ВР) та позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.02.2018 у справі № 323/1767/17, стверджував про необхідність розмежування поняття «реклама» та розміщення тютюнових виробів у місці продажу. Так, на стійці торгівельного обладнання не було закликів до придбання продукції, засобів індивідуалізації продукції чи інформації для обізнаності про продукцію, а лише було розміщено зразки товару, що не є тотожним розміщенню реклами, а тому твердження в акті перевірки та постанові про наявність реклами тютюнових виробів є неправильним та безпідставним.

Звернув увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.08.2020 у справі № 815/7159/16, в якій останній дійшов висновку про те, що сам по собі факт укладення договору не може розцінюватись як захід, спрямований на стимулювання продажу тютюнових виробів, а розміщення самого виробу у місці його продажу відповідно до Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, за відсутності іншої інформації, не є стимулюванням до його придбання.

Вважав передчасним застосування до ТОВ «БВС Ритейл» фінансових санкцій, оскільки за змістом положень Закону № 877-V застосування штрафу за порушення законодавства без видання документу (припису) щодо усунення порушень та надання можливості суб`єкту господарювання його добровільно виконати та усунути порушення у встановлений в такому документі термін (строк) є неправомірним, що в свою чергу узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2020 у справі № 300/755/19.

Підсумовуючи вищевикладене, наполягав на тому, що у спірних правовідносинах позивач діяв добросовісно, не допускав дій щодо внутрішньої реклами тютюнових виробів, організовував роздрібну торгівлю тютюновими виробами відповідно до вимог чинного законодавства, а відтак в його діях відсутній склад господарського правопорушення, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 по справі № 440/17678/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БВС Ритейл" до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 30 від 09.10.2023 про накладення стягнень, передбачених статтею 20 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення".

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БВС Ритейл" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Відповідач не погодився із рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року по справі № 440/17678/23 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про законність та обґрунтованість притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, оскільки під час проведення позапланового заходу (перевірки) на предмет додержання ТОВ «БВС Ритейл» законодавства у сфері попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, за адресою м. Полтава, Полтавська область, вул. Половка, буд. 101, будо встановлено стимулювання продажу тютюнових виробів, зокрема у торговельному залі АЗС/АГЗС 27, у місцях, де реалізуються тютюнові вироби, вітрини, оформлені з використанням кольорових елементів, відмінних від кольору торговельного обладнання, чим порушено абз. 7 ст. 16 Закону № 2899-IV.

Пояснив, що підставою для проведення перевірки слугувало отримання у відповідності до вимог наказу Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2023 № 522 (далі по тексту Наказ № 522) звернення фізичної особи (громадянина ОСОБА_1 ) від 14.09.2023 про порушення законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення з боку діяльності ТОВ «БВС Ритейл», що відповідає Наказу № 522, яким визначено виключний перелік підстав для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення на період військового стану.

З посиланням на положення Закону № 270/96-ВР зауважив, що будь-яка інформація призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів про магазин та його товари, може вважатися рекламою, а отже повинна відповідати усім вимогам законодавства України про рекламу, зокрема в частині заборони спонукання до вживання тютюну.

Позивач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, стверджував про безпідставність посилань апелянта на те, що будь-яка інформація може вважатись рекламою, як таких, що суперечать вимогам ч. 7 ст. 8 Закону № 270/96-ВР, за змістом якого розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Зазначив, що позивачем було розміщено зразки товару тютюнові вироби у місці їх продажу, однак, таке розміщення не тотожне розміщенню інформації про виробника тютюнових виробів та/або тютюнові вироби у місцях, де ці тютюнові вироби реалізуються чи надаються споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі. З огляду на відсутність законодавчої заборони, суб`єкти господарювання, у тому числі і ТОВ «БВС Ритейл» мають право розміщувати тютюнові вироби у місці їх продажу (де ці вироби реалізуються чи надаються споживачеві). Таке правомірне розміщення тютюнових виробів у місці їх продажу не є і не може вважатись рекламою та стимулюванням продажу тютюну.

Переконував, що Наказ № 522 не є підставою для проведення ГУ Держпродспоживслужби спірної перевірки, оскільки не скасовує мораторію та не надає дозволу на проведення перевірок та не заміняє такий дозвіл.

Інші доводи дублюють зміст позову.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є господарюючим суб`єктом, основним видом діяльності якого є роздрібна торгівля пальним. Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами є додатковим видом господарської діяльності.

Задля провадження такого виду господарської діяльності позивач має Ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 2202236 від 03.08.2023 (термін дії до 07.11.2023).

14.09.2023 за вх. № М-3199 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надійшла скарга гр. ОСОБА_1 , якою повідомлено про наявні порушення вимог антитютюнового законодавства на території Полтавської області в мережі автозаправних станцій "BVS", де розміщені рекламні носії з порушенням вимог статей 16, 161, 162 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення". Вказані рекламні носії розміщені в місцях, у т.ч.: Автозаправна станція "BVS", що належить ТОВ "БВС Ритейл", код 44098532 за адресою: м. Полтава, вул. Половка, 101. Просив зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області перевірити зазначені ним факти порушення вимог вищезазначених статей та надати йому інформацію щодо результатів перевірки (а.с. 45-48).

Відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області "Про проведення позапланової перевірки" № 1032-ОД від 26.09.2023 (а.с. 49-50), погодження на проведення позапланового заходу (контролю) в частині додержання ТОВ "БВС Ритейл" законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення № 15.1.3-6/20276 від 20.09.2023 (а.с. 43-44) та посвідчення (направлення) на проведення перевірки № 686 від 26.09.2023 (а.с. 51-52) відповідачем у межах повноважень, визначених законом, проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) в частині дотримання ТОВ "БВС Ритейл" вимог законодавства у сфері попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення по АЗС/АГЗС 27 за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Половка, 101.

За результатами перевірки складено акт № 000035 від 27.09.2023, яким зафіксовані порушення, а саме: встановлено стимулювання продажу тютюнових виробів, зокрема: у торговельному залі АЗС/АГЗС 27, у місцях, у яких реалізуються тютюнові вироби, встановлено оформлення вітрини з використанням кольорових елементів відмінних від кольору торговельного обладнання, чим порушено абз. 7 ст. 16 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" (а.с. 53-75).

09.10.2023 ТОВ "БВС Ритейл" надало до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області письмові пояснення до акта № 000035 від 27.09.2023, в яких стверджувалося про безпідставність висновків акту перевірки, оскільки обладнання не містить інформацію про виробника тютюнових виробів; на обладнанні відсутня інформація про самі тютюнові вироби; акт перевірки складений з порушенням вимог закону щодо детального опису виявленого порушення; обладнання не містять жодних графічних зображень, малюнків, кольорових елементів чи фонових вставок, відмінних від кольору торговельного обладнання, які надають інформацію про виробника тютюнових виробів та/або самі тютюнові вироби чи стимулюють прямо чи опосередковано їх продаж; на обладнанні відсутні рекламні засоби; перевірка здійснена незаконно, оскільки діє заборона на проведення позапланових заходів державного контролю на період воєнного стану (а.с. 76-79).

Письмові пояснення позивача не було враховано, натомість на підставі вказаного Акту № 000035 від 27.09.2023 винесено постанову № 30 від 09.10.2023, якою в порядку статті 20 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 30000,00 грн (а.с. 80-81).

Не погоджуючись із правомірністю підстав застосування фінансової санкції у вигляді штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, врахувавши позицію Верховного Суду, викладену у постанові по справі № 420/2004/22 від 19.01.2023, дійшов висновку про те, що сам по собі продаж ТОВ "БВС Ритейл" тютюнових виробів або пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння (кальян), не може вважатися стимулюванням продажу тютюнових виробів, оскільки інше тлумачення цієї норми означало б повну заборону продажу тютюнових виробів та, як наслідок, закриття усіх закладів, що спеціалізуються на такому продажі.

З огляду на те, що інформацію про тютюнові вироби, які реалізуються в закладі не можна вважати рекламою, дійшов висновку про невідповідність висновків контролюючого органу вимогам чинного законодавства.

Суд першої інстанції вважав, що в даному випадку контролюючий орган допустив хибне трактування вищезазначеної норми Закону № 2899-IV та надав помилкову оцінку діям позивача, з огляду на що зазначив про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 30 від 09.10.2023 про застосування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 30000,00 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, визначено положеннями Закону № 270/96-ВР.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 за № 667 (далі по тексту Положення № 667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськ

Відповідно до підпункту 2, 4 пункту 3 Положення № 667 до основних завдань Держпродспоживслужби віднесено, зокрема, здійснення відповідно до закону державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами; здійснення ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності.

За змістом пункту 2 Положення № 667 Держпродспоживслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

На виконання підпункту 8 пункту 6 Положення № 667 Держпродспоживслужба для виконання покладених на неї завдань має право здійснювати заходи державного нагляду (контролю) відповідно до закону.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регламентовано Законом № 877-V.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною першою статті 2 Закону № 877-V передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини, його територіальні органи зобов`язані забезпечити дотримання з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", виключно вимог частин першої, четвертої, шостої - сьомої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частин першої (крім вимоги щодо отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення позапланового заходу) та третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої, восьмої - десятої статті 7, частин першої та другої статті 12, статей 13-18, 20, 21 цього Закону.

Згідно з частинами першою та третьою статті 6 Закону №877-V підставами для здійснення позапланових заходів є:

подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом;

неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

настання аварії, пожежі, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання;

за рішенням суду;

звернення посадових осіб органів місцевого самоврядування про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства у випадках, коли право на подання такого звернення передбачено законом.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Фізичні особи та посадові особи органів місцевого самоврядування, які подали безпідставне звернення про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до частин першої-четвертої статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє станом по сьогоднішній день.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 303 припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Водночас пунктом 2 Постанови № 303 передбачено, що за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволено здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах.

Так, відповідно до Законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення на період воєнного стану Наказом № 522 затверджено Перелік підстав для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення на період воєнного стану (пункт 1), а також наказано Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів забезпечити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення на період воєнного стану з підстав, визначених Переліком, затвердженим пунктом 1 цього наказу ( пункт 2).

Відповідно до Переліку підстав для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення на період воєнного стану підставами здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) визначено, зокрема:

1. Подання суб`єктом господарювання письмової заяви до Держпродспоживслужби або головних управлінь Держпродспоживслужби в областях та в місті Києві про здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням.

2. Доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання стосовно дотримання вимог законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини та забезпечення безпеки держави.

3. Звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

Наказом № 522 Міністерство охорони здоров`я України надало Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів повноваження на здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) з підстав, визначених Переліком, зокрема з підстави звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що протягом воєнного стану дозволено здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю.

Колегією суддів встановлено, що на підставі наказу ГУ Держпродспожислужби в Полтавській області від 26.09.2023 № 1032-ОД, погодження на проведення позапланового заходу (контролю) в частині додержання ТОВ «БВС Ритейл» законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, посвідчення (направлення) на проведення перевірки № 686 від 26.09.2023 відповідачем було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) в частині додержання позивачем вимог законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення за адресою Полтавська область, місто Полтава, вул. Половка, 101.

Позаплановий захід державного нагляду (контролю) проводився на підставі звернення гр. ОСОБА_1 від 11.09.2023 стосовно порушення законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення з боку діяльності ТОВ «БВС Ритейл», за адресою : Полтавська область, місто Полтава, вул. Половка, 101.

Таким чином, перевірка позивача проведена відповідачем на підставі Постанови № 303 за наявності підстави, визначеної в п. 3 наказу № 522 (звернення фізичної особи), що свідчить про наявність підстав у відповідача для проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) під час дії воєнного стану.

Колегією суддів встановлено, що фактичною підставою для винесення спірної постанови № 30 від 09.10.2023 слугувало виявлення відповідачем під час здійснення контролю щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, стимулювання продажу тютюнових виробів, зокрема, у торговельному залі АЗС/АГЗС 27, у місцях, у яких реалізуються тютюнові вироби, оформлено вітрини з використанням кольорових елементів, відмінних від кольору торговельного обладнання, чим порушено абз. 7 ст. 16 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Основні принципи та напрями державної політики щодо попередження куріння тютюнових виробів, зниження рівня їх вживання серед населення, обмеження доступу до них дітей, охорони здоров`я населення від шкоди, що завдається їхньому здоров`ю внаслідок розвитку захворювань, інвалідності, а також смертності, спричинених курінням тютюнових виробів чи іншим способом їх вживання визначаються Законом № 2899-IV.

Прийняття цього Закону зумовлено метою зменшення шкідливих наслідків для життя та здоров`я населення від вживання тютюну. Зокрема, за оцінками Всесвітньої організації охорони здоров`я (ВООЗ) станом на 2019 рік від хвороб, які спричинені вживанням тютюну, щороку помирає понад 8 мільйонів людей у світі. Вживання тютюнових виробів один з основних факторів ризику виникнення неінфекційних захворювань (серцево-судинних, цукрового діабету, раку, хронічних обструктивних захворювань легень і розладів психічного здоров`я), які є причиною майже 84% всіх смертей в Україні. За даними Міністерства охорони здоров`я України щороку 85 тисяч українців помирає від хвороб, спричинених курінням.

З метою запобігання поширенню тютюнокуріння у 2006 році Україна ратифікувала (Законом N 3534-IV від 15 березня 2006 року) Рамкову конвенцію ВООЗ із боротьби проти тютюну (РКБТ). РКБТ перший міжнародний договір, який покладає на Сторони Конвенції юридичні зобов`язання щодо його виконання. Конвенція створена під егідою ВООЗ у відповідь на глобальну епідемію вживання тютюну. РКБТ ратифікувала 181 країна світу, що охоплює близько 90% населення світу.

Указом Президента України № 722/2019 від 30 вересня 2019 року «Про Цілі сталого розвитку України на період до 2030 року», зокрема Ціллю 3 визначено «забезпечення здорового способу життя та сприяння благополуччю для всіх у будь-якому віці». Завданням 3.8 цієї цілі є зниження поширеності тютюнокуріння серед населення з використанням інноваційних засобів інформування про негативні наслідки тютюнокуріння (індикатор зменшити до 2025 року кількості курців в Україні до рівня 15%).

Крім того, Закон № 2899-IV було прийнято на виконання Директиви 2014/40/ЄС «Про наближення законів, правил та адміністративних положень держав-членів, що стосуються виробництва, презентації та продажу тютюну та супутніх товарів та скасування Директиви 2001/37/ЄС», імплементація якої є зобов`язанням України за Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони. Кабінет Міністрів України підтвердив зобов`язання імплементувати Директиву 2014/40/ЄС, затвердивши План заходів з виконання цієї Угоди (постанова № 1106 від 25 жовтня 2017 року), який у пунктах 1389 1396 визначає заходи з імплементації в національне законодавство Директиви 2014/40/ЄС.

Відповідно до статті 1 Закону № 2899-IV реклама і стимулювання продажу тютюну - будь-який вид передачі комерційної інформації, рекомендації або дії, метою, результатом або ймовірним результатом яких прямо чи опосередковано є стимулювання продажу тютюнових виробів або вживання тютюну.

Згідно із статтею 16 Закону № 2899-IV забороняються будь-яка реклама та стимулювання продажу тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, у тому числі:

проведення заходів з безоплатної роздачі, у тому числі для маркетингових досліджень та дегустації, обміну одних тютюнових виробів на інші тютюнові вироби чи будь-які інші товари, роботи, послуги;

використання тютюнових виробів з метою отримання товарів, робіт, послуг;

пропонування або надання будь-якого прямого чи непрямого відшкодування з придбання або використання тютюнових виробів;

пропонування або надання бонусів, премій, повернення готівкових коштів, надання права на участь у будь-якій грі, лотереї, конкурсі, події, прямо або опосередковано пов`язаних з тютюновими виробами, якщо умовою надання чи участі в них є придбання або вживання тютюнових виробів;

продаж тютюнових виробів у наборі з будь-якими іншими товарами або послугами;

розміщення інформації про виробника тютюнових виробів та/або тютюнові вироби у місцях, у яких такі вироби реалізуються чи надаються споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, з використанням графічних зображень чи малюнків, кольорових елементів, фонових вставок, відмінних від кольору торговельного обладнання чи оформлення вітрини, рухомих світлових приладів, пристроїв для демонстрації відеороликів, крім одного плаката розміром не більше 40х30 см на одне місце торгівлі, в якому надається текстова інформація, надрукована шрифтом чорного кольору на білому фоні про наявні у продажу тютюнові вироби та ціни на них;

розміщення інформації з метою стимулювання продажу тютюну безпосередньо на тютюнових виробах та/або на будь-якому їх упакуванні, у тому числі: малюнків та інших зображень, які не є частиною захищеної торгової марки; адрес веб-сайтів; листів-вкладок упакування тютюнових виробів; текстової або графічної інформації на прозорій обгортці упакування тютюнових виробів;

розміщення інформації щодо тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, у місцях проведення розважальних заходів, у місцях роздрібної торгівлі, на автотранспортних засобах та обладнанні;

надсилання повідомлень поштою, електронною поштою, повідомлень на мобільні телефони, поширення відеодисків, відеоматеріалів, компакт-дисків, комп`ютерних та інших ігор, розміщення будь-якої інформації в мережі Інтернет, включаючи соціальні мережі чи інші цифрові мережі, з метою стимулювання продажу тютюнових виробів;

продаж, пропонування для продажу, поставка чи реклама нетютюнових виробів, послуг, реклама чи упаковка яких містять напис, малюнок чи будь-яке інше зображення, повідомлення, які повністю або частково ідентифікуються чи асоціюються з тютюновим виробом, знаком для товарів і послуг чи з виробником тютюнових виробів;

інші заходи прямого та непрямого стимулювання продажу тютюнових виробів та вживання тютюну.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 20 Закону № 2899-IV особи, винні у порушенні законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення, несуть відповідальність згідно з законом.

За порушення норм цього Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, застосовує фінансові санкції до суб`єктів господарювання у разі порушення вимог статей 16, 16-1 чи 16-2 цього Закону - тридцять тисяч гривень, а в разі повторного протягом року вчинення таких порушень - п`ятдесят тисяч гривень за кожен факт реклами на окремому рекламному носії або кожний окремий захід з метою стимулювання продажу тютюнових виробів, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, електронних сигарет, заправних контейнерів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

З огляду на вищенаведену норму права, колегія суддів зазначає, що саме порушення суб`єктами господарювання заборони на рекламу і стимулювання продажу тютюну у спосіб, вказаний у статті 16 Закону № 2899-IV, є підставою для застосування до них фінансових санкцій.

Колегія суддів враховує, що в частині шостій статті 7 Закону № 877-V визначено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

У частині сьомій статті 18 Закону № 2042-VIII також передбачено, що державний контроль у формах інспектування та аудиту здійснюється із застосуванням актів державного контролю. Акт державного контролю має містити вичерпний перелік питань для перевірки дотримання оператором ринку законодавства про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин. Кожне таке питання повинно містити посилання на вимогу нормативно-правового акта (статтю, частину, пункт, підпункт, абзац тощо), яка підлягає дотриманню оператором ринку. Якщо за результатами інспектування або аудиту виявлено невідповідність, в акті державного контролю наводиться детальний опис відповідних порушень законодавства. Акт державного контролю складається у двох примірниках, один з яких вручається оператору ринку протягом трьох робочих днів з дня його складення.

Отже, законодавством України передбачено вимогу щодо наведення детального опису виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Водночас, колегія суддів, дослідивши акт перевірки, вважає твердження зазначені в ньому, неконкретизованими та такими, що не дають змогу оцінити обставини вчинення правопорушення. Так відповідач, посилаючись на оформлення вітрини з використанням кольорових елементів відмінних від кольору торговельного обладнання, не конкретизує які саме кольорові елементи маються на увазі, де останні були розміщені, що саме було на них зображено (торгова марка, виробник), що, у свою чергу, давало б підстави для висновку про те, що позивачем здійснюється реклама тютюнових виробів.

Посилання контролюючого органу в Акті перевірки на оформлення місця торгівлі малюнками та кольоровими елементами жодним чином не дають змоги ідентифікувати, які саме зображення містяться в місці продажу тютюну, та як саме останні здійснюють стимулювання до продажу тютюнових виробів; крім того вказані доводи лише дублюють абзац 7 статті 16 Закону № 2899-IV.

На підтвердження обставин вчинення позивачем правопорушення, відповідачем також надано до суду матеріали фото- та відеофіксації.

Разом з цим, дослідивши наявні в матеріалах справи фото та відеозаписи, колегією суддів встановлено, що на останніх зафіксовано наявність в торговому залі АЗС вітрин із тютюновими виробами (пачки сигарет), які реалізується у торговому приміщенні. При цьому, будь-якої інформації, спрямованої на стимулювання продажу тютюну безпосередньо на тютюнових виробах та/або на будь-якому їх упакуванні із наданих до матеріалів справи фото та відеозаписів, не вбачається.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Також, як доречно підкреслив суд першої інстанції, наявність інформації про тютюнові вироби, які реалізуються в закладі, не є діями, основною метою яких є стимулювання осіб до вживання тютюнових виробів.

Крім того, за змістом пункту 7 частини шостої статті 22 Закону № 270/96-ВР забороняються такі види діяльності з рекламування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої та тютюнові вироби: продаж тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, заправних контейнерів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням у наборі з будь-якими іншими товарами, які не пов`язані з вживанням тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, заправних контейнерів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням.

Згідно з положеннями статті 1 Закону № 2899-IV реклама й стимулювання продажу тютюну будь-який вид передачі комерційної інформації, рекомендації або дії, метою чи результатом або ймовірним результатом якого є стимулювання продажу тютюнового виробу або вживання тютюну, прямо чи опосередковано.

Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону № 270/96-ВР розміщення товару у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

З огляду на вищезазначене, положення абзаців першого та п`ятого частини першої статті 16, у системному зв`язку із статями 1 та 13 Закону № 2899-IV, а також статями 8 та 22 Закону № 270/96-ВР, заборону стимулювання продажу тютюнових виробів, зокрема у спосіб продажу тютюнових виробів у наборі з будь-якими іншими товарами або послугами, необхідно розуміти так, що такий продаж забороняється у наборі з будь-якими іншими товарами, які не пов`язані з вживанням тютюнових виробів.

Колегія суддів наголошує, що сам по собі продаж тютюнових виробів або пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння (кальян), якщо такий продаж не передбачає здійснення заходів, визначених частиною першою статті 16 Закону № 2899-IV, не може вважатися стимулюванням продажу тютюнових виробів, оскільки інше тлумачення цієї норми означало б повну заборону продажу тютюнових виробів та як наслідок закриття усіх закладів, що спеціалізуються на такому продажі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 420/2002/22.

Відповідно до частини 1статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1, 2статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що зі акту перевірки та зі змісту спірної постанови не можливо встановити яка саме інформація про тютюнові вироби була розміщена в місце їх реалізації з метою стимулювання продажу тютюнових виробів, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем, всупереч положень статті 77 КАС України, не доведено правомірність винесення спірної постанови, що свідчить про її необґрунтованість та наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 30 від 09.10.2023 року, якою на ТОВ «БВС Ритейл» накладено штраф у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 по справі № 440/17678/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова