Справа № 580/1709/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року справа № 580/1709/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мельникової О.М.,

представника позивача - Осадчого О.В. (за ордером),

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач).

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивач подав суду уточнений позов до Смілянського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (далі - відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі паспорта громадянина України та відмови у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства;

зобов`язати відповідача прийняти декларацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відмову від іноземного громадянства;

скасувати висновок №313/21, затверджений ДМС України 19.11.2021 та зобов`язати відповідача оформити і видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі ID-картки.

Позов мотивовано тим, що мати позивача є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 та відомості зазначені у свідоцтвах про народження № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . У 2003 році позивач закінчила загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №5 м. Сміла Черкаської області, про що свідчить атестат НОМЕР_4 . 16.07.2002 їй було видано паспорт громадянина України НОМЕР_5 . Згідно диплому НОМЕР_6 позивач закінчила у 2005 році Капітанівський професійний ліцей переробної промисловості. В подальшому в 2007 році уклала шлюб з ОСОБА_2 (свідоцтво № НОМЕР_7 ), від якого у них народився син ОСОБА_3 (свідоцтво № НОМЕР_8 ). У зв`язку з укладенням шлюбу та зміною прізвища 06.09.2007, позивач отримала паспорт громадянина України НОМЕР_9 .

Вказані обставини вказують на те, що позивач з 1993 року по даний час на законних підставах проживає на території України.

В подальшому позивач виявила бажання отримати закордонний паспорт, у зв`язку з чим звернулася до Смілянського відділу Управління ДМС України в Черкаській області.

Однак, в ході перевірок було встановлено, що згідно висновку №313/21, затвердженого ДМС України 19.11.2021 паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 , виданий 06.09.2007 Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, оскільки був оформлений на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 16.07.2002 Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без перевірки законності документування паспортом громадянина України вперше, а також наявності документів, що підтверджували б громадянство України. Також паспорт громадянина України в позивача було вилучено, чим позбавлено будь яких засобів для існування.

В свою чергу, міграційним органом не встановлено, що позивача документовано у 2002 році паспортом громадянина України внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту.

Таким чином, відповідачем у справі безпідставно зазначено у своєму листі №7126-114/7126.1-24 від 06.02.2024 про відсутність підстав вважати позивача громадянином України.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що вилучення паспорта громадянина України через 22 роки після видачі їй першого паспорта громадянина України, через нібито відсутність перевірки законності документування паспортом громадянина України вперше, та відповідно відмова у видачі паспорта громадянина України у формі ID-картки не може вважатися виправданим та необхідним, отже воно не відповідає справедливому балансу між цілями, яких намагався досягти суб`єкт владних повноважень та несприятливими наслідками для прав, свобод і інтересів позивача, які настали внаслідок прийняття такого рішення.

Ухвалою суду від 11.03.2024 відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 17.05.2024 суд здійснив перехід із спрощеного провадження до загального, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та призначив підготовче засідання.

28.05.2024 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час перевірки Журналу №624 видачі паспортів громадянам України Смілянського МРВ УМВС України в Черкаській області за період з 29.04.2002 по 29.10.2002 встановлено, що 16.07.2002 Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 документовано особу « ОСОБА_1 » у зв`язку із досягненням віку.

Під час перевірки Журналу №1884 видачі паспортів громадянам України Смілянського МРВ УМВС України в Черкаській області за період з 18.01.2007 по 18.03.2009, встановлено, що 06.09.2007 Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_9 документовано у зв`язку з переміною прізвища ОСОБА_1 .

З метою перевірки обставин внесення вищезазначеного запису Журналу № 1884 (Ф №2) здійснено пошук в базі даних ІП «Заява про видачу паспорта громадянина України» на предмет наявності заяви про видачу паспорта серії НОМЕР_9 та аналіз інформації, що міститься в заяві.

При перевірці інформації відносно ОСОБА_1 встановлено, що вона документована паспортом громадянина російської федерації, оформленого 31.08.2021 посольством російської федерації в Україні, терміном до 31.08.2026, а паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 , оформлений 06.09.2007 Смілянським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_1 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , оформлений 16.07.2002 Смілянським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_1 згідно висновку, затвердженого ДМС України 19.11.2021, визнано такими, що оформлені з порушенням вимог законодавства України та такими, що відповідно до підпункту 8 пункту 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2016 № 745) є недійсними.

Враховуючи викладене вище, підстав вважати позивача громадянкою України немає.

Крім того, прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1941-IX передбачено право подання декларації про відмову від іноземного громадянства особами із зазначених вище категорій, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 до набрання чинності цим Законом, у разі неможливості виконати зобов`язання про припинення іноземного громадянства.

На підставі вищевикладеного у позивача відсутні підстави для подачі декларації про відмову від іноземного громадянства.

Усною ухвалою від 06.06.2024, внесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

16.07.2002 Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 .

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_11 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28.07.2007 укладено шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_1 .

06.09.2007 Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 у зв`язку зі зміною прізвища.

У подальшому, 19.11.2021 директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС затверджений висновок №313/21 за результатами службової перевірки за фактом оформлення Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 06.09.2007 паспорта громадянина України серії НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 16.07.2002 паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами вказаної перевірки, визнано паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 , виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 06.09.2007 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 16.07.2002 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що оформлені з порушенням вимог законодавства, отже є недійсними, а паспорт серії НОМЕР_9 підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

26.01.2024 позивач звернулась до Смілянського відділу УДМС України в Черкаській області із заявою, в якій просила: оформити та видати паспорт громадянина України; прийняти декларацію від іноземного громадянства.

Листом від 06.02.2024 №7126-114/7126.1-24 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача від 26.01.2024, посилаючись на те, що відсутні підстави вважати ОСОБА_1 громадянкою України, а також вказано про те, що відсутні підстави для подачі декларації про відмову від іноземного громадянства.

Також позивача проінформовано про те, що у разі дотримання вимог законодавства України про громадянство та наявності всіх необхідних документів позивач може звернутися до відповідача із заявою про набуття громадянства України.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд врахував таке.

Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України від 18 січня 2001 року №2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон №2235-III).

Згідно з статтею 3 Закону №2235-ІІІ Громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

Згідно зі статтею 6 Закону №2235-ІІІ Громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 8 Закону № 2235-ІІІ передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001, №215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (далі - Порядок №215/2001) визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до п.1 Порядку №215/2001 (тут і далі у редакції чинній станом на час видачі паспорта громадянина України у 2002 році) для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України або виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Заява з питань громадянства складається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником (п.3 Порядку №215/2001).

На підставі п.4 Порядку №215/2001 заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні, - до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України за місцем проживання особи.

Відповідно до п.14 Порядку №215/2001 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону повнолітня особа, яка у неповнолітньому віці разом зі своїми батьками (одним із них) після 13 листопада 1991 року прибула на постійне проживання в Україну, подає такі документи:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копії паспортів своїх батьків (одного з них) - громадян колишнього СРСР із внесеним написом "громадянин України";

в) копію свідоцтва про народження особи.

Згідно з п.76 Порядку №215/2001 органи внутрішніх справ приймають рішення про оформлення набуття громадянства України: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок встановлення батьківства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

До повноважень органів внутрішніх справ також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

На підставі п.77 Порядку №215/2001 районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України, до якого подано документи про оформлення набуття громадянства України знайдою, також одержує від відповідного органу реєстрації актів громадянського стану копію запису акта громадянського стану, який підтверджує, що новонароджену дитину знайдено на території України і батьки її невідомі.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Подані заявником документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі.

Відповідно до п.78 Порядку №215/2001 Головне управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України, до якого документи були подані заявником. Районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Під час перевірки документів щодо поновлення особи у громадянстві України, крім перевірки відповідності оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, головне управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі також перевіряє у межах своєї компетенції відсутність передбачених Законом підстав, за наявності яких поновлення у громадянстві України не допускається.

Документи щодо поновлення особи у громадянстві України надсилаються до органів Служби безпеки України, які у межах своєї компетенції перевіряють відсутність передбачених Законом підстав,

за наявності яких поновлення у громадянстві України не допускається. Про результати перевірки органи Служби безпеки України повідомляють головне управління МВС України в Автономній

Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі не пізніше як у двомісячний строк з дня одержання документів.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, а стосовно поновлення особи у громадянстві України також відсутні передбачені Законом підстави, за наявності яких поновлення у громадянстві України не допускається, начальник головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі або його заступник приймає рішення про оформлення набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, або стосовно поновлення особи у громадянстві України також будуть встановлені передбачені Законом підстави, за наявності яких поновлення у громадянстві України не допускається, начальник головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України.

Згідно з п.79 Порядку №215/2001 рішення про оформлення набуття особою громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилається до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України, до якого документи були подані заявником.

Районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє

про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.

Для вирішення спору суд враховує висновки Колегії суддів Верховного Суду у постанові від 13 серпня 2020 року у справі №820/1042/17 у подібних правовідносинах, де зазначено, що видачі документу, що посвідчує особу громадянина України, передує подання позивачем відповідних документів та проведення суб`єктом владних повноважень перевірки вказаних документів.

Суд врахував, що під час видачі позивачу паспорта громадянина України у 2002 році жодних зауважень до документів та порядку їх надання в уповноваженого органу, не було. Отже, позивачка при оформленні паспорта громадянина України у 2002 році надала всі документи, необхідні для видачі паспорта.

За результатами розгляду заяви позивачки та поданих нею документів, 16.07.2002 Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області позивачці видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 .

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 13 серпня 2020 року у справі №820/1042/17 не може бути підставою для вилучення та знищення паспорта громадянина України та обставина, що паспорт було оформлено з порушенням Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України. Ці порушення, навіть якщо і були допущені, то не з вини позивача.

Також суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20 січня 2012 року "Рисовський проти України" (заява №29979/04) зазначив, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Так, розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин", яка породжує у громадян впевненість у тому, що їх існуюче правове становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, тому саме на державний орган покладається обов`язок виправити свої помилки.

З урахуванням наведеного колегія суддів Верховного Суду у постанові від 13 серпня 2020 року у справі №820/1042/17 зазначила, що втручання відповідача у приватне життя позивача не відповідало закону, воно жодним чином не було виправданим та необхідним у суспільстві та не було пропорційним законній меті його здійснення, тобто необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, не був дотриманий.

Так, приймаючи рішення про вилучення і знищення паспорта позивача у 2021 році, відповідач не врахував тих обставин, що з моменту отримання позивачем паспорта громадянина України (2002 рік) пройшов тривалий проміжок часу (19 років).

Суд з огляду на принцип верховенства права, вважає, що прийняття рішення про вилучення та знищення паспорта громадянина України через 19 років після видачі особі паспорта громадянина України для того, щоб позивач звернулась із заявою про набуття громадянства України, вочевидь не може вважатися виправданим та необхідним, отже воно не відповідає справедливому балансу між цілями, яких намагався досягнути суб`єкт владних повноважень та несприятливими наслідками для прав, свобод і інтересів позивача, які настали внаслідок прийняття цього рішення.

Частина 2 статті 3 Конституції України визначає, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що порушене право на законне проживання в Україні охоплюється статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно положень статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав кожна людина зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Отже, першою умовою виправданості втручання у права, гарантовані статтями 8-10 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом.

Суд зазначає, що відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_11 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28.07.2007 укладено шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про народження від 10.04.2012 серії НОМЕР_12 , позивач є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У контексті практики Європейського суду з прав людини, за ст. 8 Конвенції, видворення особи з країни, де проживають її близькі родичі, становить порушення права на повагу до сімейного життя, яке гарантується положеннями зазначеної статті. У кожному такому випадку питання повинне розглядатися пропорційно меті, яка ставиться, відповідно до вимог конвенції. Право на сім`ю потребує гарантій від усіх випадків утручання, незалежно від того, ким воно ініційоване - органами державної влади, фізичними чи юридичними особами. При розв`язанні спірних правовідносин ураховано правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 18 лютого 1991 року у справі «Moustaquim v. Belgium». ЄСПЛ підкреслив, що у випадках, коли відповідні рішення (про депортацію) являли собою втручання у права, захищені ст. 8 Конвенції, слід обґрунтувати суттєву суспільну необхідність. Крім того, рішення повинні бути співмірні цілям, яких прагнуть досягти за допомогою закону.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справі «Боррехаб проти Нідерландів» від 21 червня 1988 року та у справі «Каплан та інші проти Норвегії» від 24 липня 2014 року, роз`єднання сім`ї без доведення таким заходом втручання досягнення мети - захисту національної, громадської безпеки, запобігання правопорушень чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб, навіть за умови дотримання вимоги законодавства, не відповідає вимогам частини другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі, що розглядається, відповідач, приймаючи рішення про вилучення та знищення паспорта громадянина України, мав би також виходити з правових та фактичних наслідків такої дії, а тому був зобов`язаний обґрунтувати суттєву суспільну необхідність прийняття такого рішення та врахувати право позивача на сім`ю та міцність соціальних, культурних і родинних зв`язків у сім`ї позивача.

Так, оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень може призвести до негативних наслідків для позивача, а саме до видворення в порядку передбаченому Законом.

Разом з тим, згідно матеріалів справи, позивач проживає на території України протягом тривалого часу, має дитину.

Відповідачем не надано суду вироку суду, яким позивача засуджено до позбавлення волі, та будь-яких доказів того, що дії позивача становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не дотримано одного з елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме - принципу пропорційності, який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої, доведеної у встановленому законом порядку, вини останнього.

З огляду на наведене, суд вважає, що висновок від 21.10.2021 №313/21 «Про результати службової перевірки за фактом оформлення Смілянським РВ УМВС України в Черкаській області 06.09.2007 паспорта громадянина України серії НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 16.07.2002 паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » є протиправним.

Суд зазначає, що вказаний висновок не є предметом спору, оскільки позовна заява в частині його скасування повернута під час вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Однак, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини у поєднанні із наведеними нормами законодавства України, Загальної декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, суд виходячи із завдань адміністративного судочинства та на підставі ст. 9 КАС України для захисту прав позивача, вирішив вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати вищевказаний висновок від 21.10.2021 №313/21.

Стосовно вимоги зобов`язати відповідача прийняти декларацію ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства, суд зазначає таке.

На підставі ст.8 Закону №2235-ІІІ для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відтак, подання декларації про відмову від іноземного громадянства передбачено під час процедури оформлення набуття громадянства України іноземцями на підставі ст.8 Закону №2235-ІІІ.

Разом з тим, за фактичними обставинами цієї справи, позивачу 16.07.2002 видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , який 06.09.2007 обміняний на паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 у зв`язку зі зміною прізвища.

Оскільки за наслідками цієї справи визнано протиправним та скасовано висновок від 21.10.2021 №313/21, яким визнано таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до позивача вимог ст.8 Закону №2235-ІІІ щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки позивач не вважається іноземцем.

Тому позовна вимога зобов`язати прийняти у позивача декларацію про відмову від іноземного громадянства не підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги зобов`язати відповідача оформити і видати позивачу паспорт громадянина України у формі ID-картки, суд зазначає таке.

Відповідно до п.п.1-4 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 (далі - Порядок №302), паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

Паспорт оформляється особам, які не досягли 18-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 18-річного віку, - на кожні 10 років.

У разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт.

Відповідно до підп.1 п.17 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Оскільки за наслідками цієї справи визнано протиправним та скасовано висновок від 21.10.2021 №313/21, яким визнано таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 , суд дійшов висновку, що відповідач має видати позивачу новий паспорт громадянина України на підставі її заяви відповідно до Порядку №302.

Враховуючи, що відповідач не відмовляв у видачі позивачу нового паспорта громадянина України у зв`язку із скасуванням висновку від 21.10.2021 №313/21, суд вважає вимогу зобов`язати видати паспорт у формі ID-картки передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Дотримуючись вказаних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок від 21.10.2021 №313/21 «Про результати службової перевірки за фактом оформлення Смілянським РВ УМВС України в Черкаській області 06.09.2007 паспорта громадянина України серії НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 16.07.2002 паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Смілянського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач - Смілянський відділ Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (20701, Черкаська обл., м. Сміла, вул. Соборна, буд.102).

Повне судове рішення виготовлено 16.07.2024.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ