Справа № 200/804/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року справа №200/804/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року (повне судове рішення складено 10 травня 2024 року) у справі № 200/804/24 (суддя в І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просила:

скасувати рішення № 47 від 13.12.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

зобов`язати зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 22.03.2005 по 15.08.2016 та призначити їй пенсію за віком за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) з 11.12.2023.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, проте отримала відмову в зв`язку із недосягненням необхідного віку для виходу на пенсію, який на думку відповідача повинен бути 55 років. Відповідачем також не враховано до страхового стажу роботи за період з 22.03.2005 по 15.08.2016 через відсутність посади в наказі про атестацію робочих місць. Позивач вважала, що має конституційне право на застосування до неї положень Закону № 1788-ХІІ та призначення пенсії за Списком № 2 відповідно до записів трудової книжки та наданих довідок, на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача № 47 від 13.12.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву позивачки від 11.12.2023 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду про зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоду з 22.03.2005 по 29.05.2015 та наявність у позивача права на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ).

У задоволенні решти вимог- відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги щодо зобов`язання судом першої інстанції зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 22.05.2005 по 15.08.2016 в ПрАТ «Фанплит», управління зазначає, що відповідно до п. 2 ч.2 ст. 114 Закону № 1058-IV, пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Наголошує, що записи у трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період не підтверджують стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці і подання уточнюючої довідки в такому випадку є обов`язковим. Зазначає, що після 21.08.1992 необхідною умовою для зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи є проведення атестації робочих місць (п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV).

Щодо зобов`язання судом першої інстанції врахувати пільговий стаж за списком № 2 та Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1- р/2020 та призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 11.11.2022 року зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV необхідною умовою для призначення пенсії є досягнення 55 років, а станом на момент звернення ОСОБА_1 до управління з заявою про призначення пенсії позивачці виповнилося 51 рік.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію, управління відповідач зазначає, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії та самостійно визначати чи достатньо наявного у позивача стажу для призначення відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 47 від 13.12.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до заяви від 11.12.2023 в зв`язку з недосягненням встановленого віку 55 років.

Вік заявниці 51 рік 04 місяці 10 днів. Відповідачем встановлено, що позивач має загальний страховий стаж 33 роки 11 місяців 05 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - 14 років 08 місяців 21 день.

До пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 22.03.2005 по 15.08.2016 через те, що професія складальник пакетів фанери, складальник пакетів у переліках до наказів про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці від 23.09.2005 № 329, від 31.05.2010 № 171 не відповідає професії складальники за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановами КМУ № 36 від 16.01.2003, № 461 від 24.06.2016. У переліку до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 29.05.2015 № 150 посада складальника відсутня.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 06.07.1990, ОСОБА_1 прийнята на роботу в Київській фанерний завод з 02.07.1990 на посаду збиральника, з 01.04.1998 складальниця, 15.08.2016 звільнена (записи №№ 2-6).

Записи виконані належним чином та містять підписи та печатки відповідних осіб.

На підтвердження пільгового стажу позивачем надана уточнююча довідка № 44 від 08.08.2022 ПрАТ «Фанплит» про роботу пов`язану з гідравлічними пресами із застосуванням синтетичних клеїв за професією складальник цеху фанерного виробництва з 02.07.1990 по 15.08.2016 відповідно до Списку № 2.

За період з 02.07.1990 по 29.05.2015 (наказ № 150-к від 29.05.2015) пільговий стаж складає 24 роки 10 місяців 28 днів.

Позивачем надані копії наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці від 08.07.1996 № 165, від 21.03.2000 № 91, від 23.09.2005 № 329, від 31.05.2010 № 171 із включенням професії складальник, складальник пакетів фанери.

Водночас, наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці від 29.05.2015 № 150 не включає професію складальник.

Не погоджуючись з рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно з підпунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграф б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Судами встановлено, що відповідачем до пільгового стажу не зараховано період роботи за Списком № 2 з 22.03.2005 по 15.08.2016 через те, що професія складальник пакетів фанери, складальник пакетів у переліках до наказів про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці від 23.09.2005 № 329, від 31.05.2010 № 171 не відповідає професії складальники згідно Списків № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановами КМУ № 36 від 16.01.2003, № 461 від 24.06.2016.

У переліку до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 29.05.2015 № 150 посада складальника відсутня.

В той же час, суд звертає увагу, що довідка № 44 від 08.08.2022 ПрАТ «Фанплит» про пільговий період роботи позивача з 02.07.1990 по 29.05.2015 містить всі необхідні записи, підписані відповідальними особами та повністю відповідає вимогам законодавства. В довідці визначено, що пільговий стаж позивача складає 24 роки 10 місяців 28 днів.

Професія складальник зазначена в трудовій книжці позивача, відповідних наказах про атестацію робочих місць та відповідає професії складальники згідно Списків № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановами КМУ № 36 від 16.01.2003, № 461 від 24.06.2016, а саме розділ ХХІ «ЦЕЛЮЛОЗНО-ПАПЕРОВА ПРОМИСЛОВІСТЬ. ВИРОБНИЦТВО ДЕРЕВИНИ ТА ВИРОБІВ З ДЕРЕВИНИ», підрозділ 6 «Деревообробне виробництво. Фанерне виробництво».

Отже відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи за Списком № 2 з 22.03.2005 по 29.05.2015.

При цьому, слід звернути увагу, що пільговий характер роботи за період з 30.05.2015 по 15.08.2016 не підтверджений довідкою підприємства та наказом про результати атестації робочих місць за умовами праці. Тому лише в цій частині висновки відповідача не суперечать наданим для призначення пенсії документам.

Вирішуючи питання щодо застосування для призначення пенсії на пільгових умовах статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020, судами при розгляді цієї справі враховано такі висновки Верховного Суду у справі № 360/3611/20:

«[...]На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що зміни до Закону № 1058-IV (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.

Вирішуючи справу, місевий суд дійшов правильного висновку про наявність права позивача на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 при досягненні віку 50 років відповідно до вимог Закону № 1788-ХІІ.

Таким чином, доводи позивача щодо неналежного виконання обов`язків відповідачем при прийнятті рішення № 47 від 13.12.2023 про відмову в призначенні пенсії знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки позивач досягла віку 50 років.

Стосовно способу захисту права слід вказати на зміст статті 58 Закону № 1058-IV, якою визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

За вказаних умов суд немає підстав підміняти Пенсійний фонд, самостійно вирішуючи питання про призначення пенсії без дослідження всіх необхідних для цього документів, зміст яких не охоплюється предметом спору у цій справі.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з окружним судом, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 47 від 13.12.2023 та зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків суду про зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоду з 22.03.2005 по 29.05.2015 та наявність у позивача права на призначення пенсії з досягненням віку 50 років.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у справі № 200/804/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 25 липня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук