Справа № 500/4156/24
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4156/24

24 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями визначеними статтею 287 КАС України, адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у ВП №72277162 від 26.06.2024, -

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 26.06.2024 у ВП №72277162.

Ухвалою суду від 08.07.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Позивач 12.07.2024 усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з особливостями визначеними ст.287 КАС України. Призначено судове засідання у справі на 24 липня 2024 року о 10:00 год. в залі судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою: 46006 м.Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 20.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.06.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про накладення штрафу з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 по справі №440/10375/22.

Позивач стверджує, що постанова про накладення штрафу є незаконною, оскільки ним в добровільному порядку було виконано рішення Полтавського окружного адміністративного суду та здійснено зарахування періодів стажу та призначено пенсію за вислугу років ОСОБА_1 .

Тому, вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для накладення штрафу, а тому спірна постанова підлягає скасуванню.

Від відповідача 19.07.24 надійшов відзив на позов. Згідно позиції викладеної у відзиві, відповідач заперечує проти позовних вимог, оскільки позивачем не в повній мірі виконані вимоги виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду, в частині зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 певних періодів з урахуванням розмірів заробітної плати у довідках вказаних судом.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи наведене, суд вирішив завершити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступні обставини.

На примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №72277162 з примусового виконання виконавчого листа №440/10375/22 від 05.06.2023, виданого Полтавським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління ПФУ в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: з 01червня 2007 року по 29 квітня 2008 року, з 16 червня 2008 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 11 квітня 2013 року, з 16 квітня 2013 року по 14 червня 2013 року, з 25 липня 2013 року по 21 січня 2014 року та з урахуванням розміру заробітної плати (доходів) згідно з довідками: №1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; №1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010рік; №1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; №2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; №3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік.

17.07.2023 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72277162 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Постанова про відкриття виконавчого провадження боржником не оскаржувалась.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0902-5/32261 від 02.08.2023 боржник стверджує, що на виконання рішення суду у справі №440/10375/22, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: з 01червня 2007 року по 29 квітня 2008 року, з 16 червня 2008 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 11 квітня 2013 року, з 16 квітня 2013 року по 14 червня 2013 року, з 25 липня 2013 року по 21 січня 2014 року та з урахуванням розміру заробітної плати (доходів) згідно з довідками: №1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; №1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010рік; №1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; №2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; №3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік, повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та призначило йому пенсію за вислугу років. На підтвердження виконання було додано копію протоколу про призначення пенсії та розрахунок стажу ОСОБА_1 .

Державним виконавцем 19.09.2023 на адресу боржника направлено вимогу виконати рішення на підставі якого видано виконавчий лист №440/10375/22 Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2022 в частині зобов`язання Головного управління ПФУ в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: з 01червня 2007 року по 29 квітня 2008 року, з 16 червня 2008 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 11 квітня 2013 року, з 16 квітня 2013 року по 14 червня 2013 року, з 25 липня 2013 року по 21 січня 2014 року та з урахуванням розміру заробітної плати (доходів) згідно з довідками: №1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; №1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010рік; №1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; №2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; №3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік.

Листом від 11.10.2023 №1900-0902-5/43667 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило, що врахування розміру заробітної плати згідно довідок про доходи ОСОБА_1 , при визначенні розміру його пенсії не може бути проведено, оскільки такі довідки видані підприємствами, які знаходяться на території російської федерації, а враховуючи те, що Україна та російська федерація вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому такі довідки враховані не можуть бути.

17.11.2023 державним виконавцем за невиконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа № 440/10375/22 виданого 05.06.2023 в частині зобов`язання Головного управління ПФУ в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02 листопада 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та вимоги державного виконавця від 19.09.2023, винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу у ВП№72277842 від 17.11.2023, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі №500/7677/23 в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця про накладення штрафу від 17.11.2023 у ВП №72277842, відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2024 залишено без змін рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі №500/7677/23.

В подальшому, до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшла вимога заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Наконечної І.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №72277162 від 17.07.2023 з примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа №440/10375/22, виданого 05.06.2023 Полтавським окружним адміністративним судом.

Листом від 21.06.2024 №1900-0902-5/30851 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило орган ДВС про те, що зазначене у вимозі державного виконавця рішення суду виконане в добровільному порядку в межах повноважень до відкриття виконавчого провадження.

Зокрема, поінформовано, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року у справі №440/10375/22 пенсійний орган: - повторно розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02 листопада 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні; - призначив ОСОБА_1 пенсію за вислугу років; - відповідно до довідок про доходи: № 1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; № 1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; № 1 від 11 лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; № 1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010 рік; № 1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; № 2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; № 3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік зарахував до страхового стажу періоди роботи: 01.06.2007 по 29.04.2008, з 16.06.2008 по 31.08.2010, з 02.10.2011 по 31.12.2011, з 01.01.2012 по 11.04.2013, з 16.04.2013 по 14.06.2013 та з 25.07.2013 по 21.01.2014.

26.06.2024 заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за невиконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа № 440/10375/22 виданого 05.06.2023 в частині зобов`язання Головного управління ПФУ в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: з 01червня 2007 року по 29 квітня 2008 року, з 16 червня 2008 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 11 квітня 2013 року, з 16 квітня 2013 року по 14 червня 2013 року, з 25 липня 2013 року по 21 січня 2014 року та з урахуванням розміру заробітної плати (доходів) згідно з довідками: №1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; №1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010рік; №1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; №2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; №3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік та вимоги державного виконавця від 20.06.2024, винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу у ВП№72277162 від 26.06.2024, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 55 Конституції визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Положеннями статті 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

При цьому суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, і боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф.

Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

З системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.

Передбачений статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» штраф є заходом впливу на боржника, який застосовується за відсутності поважних причин не виконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

У розглядуваній справі спірним моментом є та обставина, виконано чи не виконано в повному обсязі рішення суду зобов`язального характеру.

Згідно позиції позивача рішення суду виконано, оскільки в добровільному порядку було здійснено зарахування періодів стажу та призначено пенсію за вислугу років ОСОБА_1 .

Щодо врахування розміру заробітної плати згідно довідок про доходи ОСОБА_1 , при визначенні розміру його пенсії не може бути проведено, оскільки такі довідки видані підприємствами, які знаходяться на території російської федерації. Враховуючи те, що Україна та російська федерація вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому такі довідки враховані не можуть бути. Окрім того, позивач стверджує, що суд в своєму рішенні зазначив, що питання призначення пенсії належить до дискреційних повноважень та виключної компетенції органу ПФУ.

Відповідач на противагу стверджує, що рішення суду повністю не виконано, так як слідує зі змісту рішення суду, розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії повинен здійснюватися з урахуванням розміру заробітної плати (доходів) згідно з довідками: №1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; №1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; №1 від 11лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; №1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010рік; №1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; №01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; №01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; №2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; №3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік, чого боржник не зробив.

Вирішуючи даний спір, суд вважає, що позиція відповідача є обґрунтованою та підтверджується обставинами, які встановлені рішенням суду, яке належить виконати.

Як видно зі змісту резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/10375/22 від 12.01.2023 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправної бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 69 від 08 листопада 2022 року про відмову у призначенні пенсії.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи: з 01 червня 2007 року по 29 квітня 2008 року, з 16 червня 2008 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 11 квітня 2013 року, з 16 квітня 2013 року по 14 червня 2013 року, з 25 липня 2013 року по 21 січня 2014 року та з урахуванням розміру заробітної плати (доходів) згідно з довідками: № 1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; № 1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; № 1 від 11 лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; № 1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010 рік; № 1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; № 2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; № 3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: з 01 червня 2007 року по 29 квітня 2008 року, з 16 червня 2008 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2012 року по 11 квітня 2013 року, з 16 квітня 2013 року по 14 червня 2013 року, з 25 липня 2013 року по 21 січня 2014 року та з урахуванням розміру заробітної плати (доходів) згідно з довідками: № 1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; № 1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; № 1 від 11 лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; № 1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010 рік; № 1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; № 2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; № 3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02 листопада 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Тобто із резолютивної частини рішення суду, яке набрало законної сили випливає, що суд зобов`язав боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи саме з урахуванням розміру заробітної плати (доходів) згідно з довідками: № 1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; № 1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; № 1 від 11 лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; № 1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010 рік; № 1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; № 2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; № 3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік.

Отже, як вбачається із вищеописаного рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.01.2023, робота позивача у вказані періоди підтверджена записами в трудовій книжці та довідками про доходи за цей період.

Досліджуючи трудову книжку книжки позивача, суд встановив, що вона містить всю необхідну інформацію, яка підтверджує зайнятість позивача упродовж періоду з 2007 по 2014 рік на підприємствах Російської Федерації. Такі записи у повній мірі підтверджені інформацією, вказаною в довідках про доходи ОСОБА_2 . Також довідки про доходи містять інформацію про заробітну плату ОСОБА_2 у спірних періодах та відомості про сплату страхувальником відрахувань з неї.

Таким чином у боржника відсутні будь-які підстави не враховувати для обчислення пенсії ОСОБА_1 довідки № 1 від 01 липня 2008 року про доходи за 6-12 місяці за 2007 рік; № 1 від 01 березня 2009 року про доходи за 2008 рік; № 1 від 11 лютого 2010 року про доходи за 2009 рік; № 1 від 14 лютого 2010 року про доходи за 2010 рік; № 1 від 28 січня 2012 року про доходи за 2011 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 2012 рік; № 01 від 06 липня 2015 року про доходи за 1-4 місяці за 2013 рік; № 2 від 22 січня 2014 року про доходи за 5-й місяць за 2013 рік; № 3 від 15 січня 2014 року про доходи за 7-12 місяці за 2013 рік видані підприємствами, які знаходяться на території російської федерації та відповідно рішення суду про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02 листопада 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні є не виконаним. Висновки, викладені у рішенні боржником не враховано.

Таким чином, будь-які посилання позивача на те, що довідки про розмір заробітної плати ОСОБА_1 не можуть бути враховані не заслуговують на увагу, оскільки їм вже надана оцінка рішенням суду, яке набрало законної сили, а всі дії боржника спрямовані на повторну оцінку правомірності довідок про заробітну плату стягувача, є нічим іншим як незгодою з прийнятим рішенням суду.

Крім того, суд враховує, що у мотивувальній частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду чітко описано, які довідки враховуються, а які не враховуються для зарахування періодів роботи ОСОБА_1 , а також вказано, що можлива несплата страхових внесків не є підставою для незарахування періодів роботи та неврахування довідок про заробітну плату.

З огляду на викладене, дані обставини свідчать про відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області поважних причин для повного виконання судового рішення.

Судом не приймається до уваги посилання позивача на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 у справі №440/10375/22, оскільки даною ухвалою суду не встановлено обставин які б свідчили про те, що рішення у справі №440/10375/22 є повністю виконаним.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що у випадку коли він вважає, що рішення суду повністю виконане то може звернутися до суду який прийняв відповідне рішення із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, або якщо виникають труднощі під час виконання - із заявою про роз`яснення рішення суду чи встановленням способу і порядку виконання.

Враховуючи наведені вище обставини, оскаржувану постанову від 26.06.2024 про накладення штрафу державним виконавцем було винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з метою недопущення порушень положень Закону №1404-VIII.

Відповідно за наведених обставин, судом не встановлено, а позивачем не доведено підстав які б свідчили, що спірна постанова прийнята без дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності та наведені положення чинного законодавства, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця про накладення штрафу від 26.06.2024 у ВП №72277162, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 липня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001, код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

відповідач:

- Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Галицька, 45,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76019, код ЄДРПОУ/РНОКПП 43316386);

Головуючий суддя Осташ А.В.