Справа № 580/6120/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6120/23 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №12 від 05.06.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 29.05.2023, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно» з 01.02.1989 по 11.08.1993 (04 роки 6 місяців 11 днів) та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 і провести її виплату.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апелянт зазначає, що вона досягла пенсійного віку та має право на призначення пенсії за Списком №1 відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з якою право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Апелянт стверджує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Також апелянт, посилаючись на Список №1 від 11.03.1994 №162, зазначає, що посада на якій вона працювала на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно» відноситься до професій, які користуються правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1. Будь-якого іншого доказу щодо важких (шкідливих) умов праці позивач не має можливості надати, оскільки згідно з листом від 11.06.2021 Державного архіву Черкаської області документи з кадрових питань (особового складу) Черкаського заводу хімічного волокна на зберігання до державного архіву області не надходили і відповідно до чинних нормативних вимог, надходити не повинні.

На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував той факт, що у разі зарахування пільгового стажу позивача за Списком №1 у розмірі 4 роки 6 місяців 11 днів, загальний стаж відповідно до вимог ч. 3 ст.24 Закону № 1058-IV буде рахуватися в кратному обчисленні та становитиме 22 роки 0 місяців 28 днів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Відповідач зазначає, що підтверджуючих документів щодо зарахування періодів роботи з 01.02.1989 по 11.08.1993 до пільгового стажу позивач не надала. У свою чергу, посада «аппаратчика измельчения и предсозревания химического цеха» на якій працювала позивач протягом спірного періоду не передбачена Списками № 1 від 22.08.1956 № 1173 та від 26.01.1991 № 10. Тому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення № 12 від 05.06.2023 про відмову у призначенні пенсії.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29.05.2023 позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1. На підтвердження стажу роботи надала диплом про навчання, свідоцтва про народження дітей та трудову книжку.

Заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та встановлено, що згідно розрахунку стажу для розрахунку права на пенсію форми РС-справа страховий стаж роботи, який дає право на призначення пенсії, складає 18 років 28 днів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.06.2023 №12 у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відмовлено у зв`язку з відсутністю стажу роботи для призначення пенсії.

Встановлено, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний вік, визначений, становить 60 років, вік заявниці - 60 років; необхідний страховий стаж становить 30 років, страховий стаж позивача становить 18 років 28 днів; за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Додатково зазначено, що для зарахування до страхового стажу у пільговому обчисленні за Списком №1 періоду роботи з 01.02.1989 по 11.08.1993 необхідно надати уточнюючу довідку про пільговий стаж згідно з Додатком №5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, із посиланням на списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинні на період роботи, а також надати відповідні накази про атестацію робочих місць за умовами праці та переліки атестованих посад до них.

Дата, з якої позивач матиме право на призначення пенсії - 06.04.2028.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення про відмову у призначенні пенсії шляхом направлення листа.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, звернулась з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що у позивача відсутній страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком за Списком №1, передбачений як ст. 1 Закону №1788-Х11 (20 років), на який посилається позивач, так і п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-1V (19 років 6 місяців), тому рішення про відмову у призначенні їй пенсії прийнято на законних підставах.

Також суд першої інстанції зазначив, що у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про те, що виконувана нею робота з 01.02.1989 по 11.08.1993 передбачена Списком №1 та що позивач була зайнята повний робочий день, тому відповідач правомірно не врахував вказаний період до пільгового стажу роботи за Списком №1.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Умови та порядок призначення пенсій за віком були передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-Х11 (далі - Закон № 1788-ХІІ).

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі - Закон №213-V111), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботі не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, були внесені зміни до статті 13 Закону №1788-Х11, якими передбачено, що відповідно пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тобто були збільшені раніше передбачені пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах та стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1- 5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII: визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

Зазначеним рішенням Конституційного Суду України встановлено, що стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 передбачено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».

01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV), який регулює принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали або працюють на роботах за Списком 1 та Списком №2 пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності страхового трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсі» від 03.10.2017 №2148-VIII, який набув чинності з 11.10.2017, до Закону №1058-1V були внесені зміни, відповідно до яких доповнено статтю 114, якою передбачено призначення пільгових пенсій, зокрема за Списком №1 і Списком №2.

Також абзац другий пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV викладено у новій редакції, яка передбачає, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж за періоди з 01.01.2004 обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до 01.01.2004.

Загальні умови щодо віку та стажу для призначення пенсії за віком передбачені статтею 26 Закону № 1058-IV.

Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-VI працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

За змістом вказаних приписів право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 та Списком №2 відповідно до вимог Закону №1788-Х11 та Рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1- 5/2018(746/15) щодо віку та стажу мають особи, які працювали на роботах, передбачених Списком № 1 і Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та до 01.04.2015 набули стаж, необхідний для призначення пільгової пенсії.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону №1788-Х11, за умови наявності стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком на загальних підставах.

У зв`язку із прийняттям Закону №2148-V111 призначення пенсій за віком, в тому числі і на пільгових умовах особам, які працювали за Списком №1 та Списком №2, здійснюється відповідно до норм Закону №1058-1V.

Водночас як Законом №1788-Х11, так і Законом №1058-1V передбачено, що умовами призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення пенсійного віку, наявність страхового стажу та пільгового стажу.

Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу 30 років, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону №1058-1V, оскільки на день звернення за призначенням пенсії за віком позивач досягла 60 років, проте її страховий стаж становить 18 років 28 днів.

Позивач стверджує, що з 01.02.1989 по 11.08.1993, всього 4 роки 6 місяців 11 днів, працювала на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно» за Списком №1, тобто має більше ніж половину стажу роботи за Списком №1, передбаченого п. а) ст. 13 Закону №1788, тому має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: за наявності страхового стажу роботи 20 років, передбаченого статтею 12 Закону №1788-Х11.

Отже, ключовим питанням у цій справі є встановлення наявності страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-1V на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Отже за наявності у позивача страхового стажу роботи 4 роки 6 місяців 11 днів за Списком №1 для призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку необхідний страховий стаж на час становить 19 років 6 місяців.

Позивач стверджує, що її страховий стаж становить 22 роки 28 днів, з урахуванням періоду з 01.02.1989 по 11.08.1993 (4 роки 6 місяців 11 днів), який зараховується відповідно до вимог ч. 3 ст.24 Закону № 1058-IV.

Однак, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що страховий стаж позивача складає 18 років і 28 днів, тому у позивача відсутній страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком за Списком №1, передбачений як ст. 1 Закону №1788-Х11 (20 років), на який посилається позивач, так і п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-1V (19 років 6 місяців), тому рішення про відмову у призначенні їй пенсії прийнято на законних підставах. Крім того, у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про те, що виконувана нею робота з 01.02.1989 по 11.08.1993 передбачена Списком №1 та, що позивач була зайнята повний робочий день.

З трудової книжки НОМЕР_1 від 20 липня 1979 року вбачається, що позивач працювала на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно» з 01.02.1989 по 11.08.1993 (4 роки 6 місяців 11 днів), а саме:

- з 01.02.1989 позивач прийнята в хімічний цех 1 апаратником подрібнення і преддозрівання по 3 розряду;

- з 30.05.1991 присвоєний 4-й розряд апаратника подрібнення і преддозрівання хімічного цеху №1;

- 11.08.1993 позивач звільнена по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

У вказаний період трудової діяльності позивача були чинні наступні Списки №1: - Список № 1 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» (далі Список № 1 Постанови № 1176) - розділ XVI «Виробництво штучного та синтетичного волокна»;

- Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджено постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (Список № 1 Постанови № 10), розділ XVI «Виробництво штучного та синтетичного волокна».

У зазначених списках розділу XVI «Виробництво штучного та синтетичного волокна» передбачені наступні професії:

«Рабочие и инженерно-технические работники, занятые полный рабочий день в производствах сероуглерода, вискозного, медноаммиачного, триацетатного, хлоринового, ацетатного, синтетических волокон, щетины, лески, целлофана, пленки и губки в цехах: химических, вискозных прядильных, отделочных, размотки кислого шелка и крашения, кислотных станциях и станциях отделочных растворов; регенерации (сероуглерода, серы и газов сероуглеродных производств, летучих и органических растворителей, меди, аммиака, капролактама), на обслуживании диниловой установки, на приемке и отпуске сероуглерода;

в мастерских: фильерной, электроверетенной, прядильных насосиков наборной;

в цехах по производству ронгалита, сульфита, гексаметафосфата цинковых белил, сернистого натрия, сернистого аммония, бисульфита, сульфированных жировых продуктов.

Работники отдела технического контроля, занятые полный рабочий день в химических, прядильных и отделочных цехах. Лаборанты и химики цеховых химических лабораторий».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 до виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 належать працівники, зайняті у хімічних виробництвах в цехах та працівники підприємств хімічної промисловості, зайняті в наведених нижче виробництвах і на роботах відділення хімічної підготовки волокна (п.10А.1 р.Х «Хімічне виробництво», п.16-1 р.XVI «Виробництво штучних або синтетичних волокон»).

Отже, посада на якій працювала позивач на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно» відноситься до професій, які користуються правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1.

Пенсійний орган зазначає про відсутність у записах трудової книжки інформації про повний робочий день позивача на зазначених роботах.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на її особисті права. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку страхового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №677/277/17 та від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 наведеного Порядку у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідні періоди роботи позивача на посадах, передбачених списком №1 в повному обсязі підтверджуються записами у трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 погодився висновком судів попередніх інстанцій, які вказали, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч.1 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У силу п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З урахуванням викладеного, органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо перевірки відповідної інформації та встановлення обставин щодо наявності або відсутності пільгового стажу, в тому числі шляхом проведення перевірок та вимагання відповідних документів у роботодавців.

Окрім того, положення пункту 18 Порядку № 637 передбачають, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали позивача по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що обставини щодо неможливості відповідачем реалізувати свої повноваження внаслідок ліквідації відповідних підприємств, знаходження їх на окупованій території тощо, не можуть бути правовою підставою для позбавлення позивача права на соціальний захист та призначення пенсії з урахуванням пільгового стажу при роботі на відповідних підприємствах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Оскільки пільговий стаж позивача підтверджений оформленим записом у трудовій книжці, то період стажу з 01.02.1989 р. по 11.08.1993 р. (4 роки 06 місяців 11 днів) на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно», що дає право на призначення пенсії за Списком №1 підлягає зарахуванню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.24 Закону № 1058-IV, згідно з якою страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Отже, доводи позивача про те, що її страховий стаж становить 22 роки 28 днів, з урахуванням періоду з 01.02.1989 по 11.08.1993 (4 роки 6 місяців 11 днів), знайшли своє підтвердження.

Колегія суддів вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області безпідставно у спірному рішенні зазначило про необхідність надання позивачем відповідних наказів про результати атестації робочих місць та переліків атестованих посад, оскільки Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, навіть за умови відсутності інформації про атестацію робочих місць із шкідливими і важкими умовами праці, особа, що досягла відповідного віку та має необхідні загальний та спеціальний трудовий стаж не може бути позбавлена права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як зазначалось, Рішенням від 23 січня 2020 року №1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) Конституційний Суд України визначив, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих

місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років;

- жінки - після досягнення 45 років, при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Отже, враховуючи викладене ОСОБА_1 досягла пенсійного віку та має право на призначення пенсії за Списком №1 відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд першої інстанції не врахував зазначених положень нормативно-правових актів та висновки Верховного Суду та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №12 від 05.06.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 29.05.2023, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно» з 01.02.1989 по 11.08.1993 (04 роки 6 місяців 11 днів) та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 і провести її виплату, колегія суддів зазначає таке.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Пунктом 1.1. Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку 3 з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.2. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Відповідно до пункту 4.8. Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Про захист персональних даних.

Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій. Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 Деякі питання документування управлінської діяльності.

У силу положень пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, питання призначення пенсії вирішує орган до якого документи заявника передані в електронному вигляді за принципом екстериторіальності. В даному випадку Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області виключно здійснює прийняття і обробку документів особи, яка звернулась за призначенням пенсії, натомість рішення про її призначення чи відмову в призначенні приймає Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

За таких обставин, вимоги позивача до Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області задоволенню не підлягають.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частиною першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною четвертою ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи в оскаржуване рішення, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що зумовлює часткове задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог .

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач судовий збір за подання адміністративного позову сплатив в сумі 1073,60 грн, а за подання апеляційної скарги - 1211,20 грн. Всього на суму 2284,80 грн. З огляду на результат вирішення справи (часткове задоволення позовних вимог), судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1142,40 грн.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №12 від 05.06.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 29.05.2023, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно» з 01.02.1989 по 11.08.1993 (04 роки 6 місяців 11 днів) та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 і провести її виплату.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1142,40 грн (тисяча сто сорок дві гривні сорок копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

В.П. Мельничук