Справа № 320/12499/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Оксененка О.М.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Військової чистини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати п. п. 1, 2 наказу Командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України від 12.10.2022 № 117од «Про результати службового розслідування»;

визнати протиправним та скасувати п. 4 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.11.2022 № 1647 (по особовому складу) про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади та призначення на нижчу посаду;

визнати протиправним та скасувати п. 7 наказу командира Військової частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України № НОМЕР_2 про прийняття справ та посади майором ОСОБА_1 ;

поновити начальника штабу - першого заступника командира стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ України ОСОБА_1 на посаді командира другого стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ України;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення командира другого стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ України з дати пониження по дату фактичного поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржувані накази є протиправними та підлягають скасуванню, позаяк, наказ Командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України від 12.10.2022 № 117од «Про результати службового розслідування» та похідні від нього, є протиправними, прийнятими із порушенням норм чинного законодавства, зміст наказу № 117од щодо допущених позивачем порушень норм Статуту внутрішньої Служби Збройних Сил України, Бойового Статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України є здебільшого загальним. Також, акт службового розслідування від 06.10.2022 було затверджено наказом командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 12.10.2022, а наказ про пониження в посаді видано 17.11.2022, тобто з порушенням норм ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Крім цього, позивач, як тимчасово виконуючий обов`язки командира НОМЕР_4 стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади, не міг відповідати за відновлення ротного опорного пункту «Кіно», тому твердження відповідача про невиконання ним обов`язків, та, як наслідок - притягнення до дисциплінарної відповідальності, є таким, що суперечить нормам Бойового статуту. Крім того, оскаржуваний наказ не містить будь яких фактичних подій безпосередньо пов`язаних з виконанням позивачем службових обов`язків, які б вказували на конкретні обставини (місце, час) і наслідки: в констатуючий частині спірного наказу жодним чином не відображено конкретні неправомірні дії (бездіяльність), які ставляться позивачу в вину; пояснення, надані позивачем та свідками, свідчать про безпідставність притягнення до дисциплінарної відповідальності. У свою чергу, при прийнятті оскаржених наказів, не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби, рівень знань про порядок служби та досягнуті успіхи позивача під час проходження військової служби.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне зґясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.07.2024.

08.05.2024, під № 18711 до суду від Військової чистини НОМЕР_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

03.06.2024, під № 22200 до суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу.

03.07.2024 судом оголошено по справі перерву до 24.07.2024.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представники Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не зґявився, будучи належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.10.2022 командувачем оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 було видано наказ № 117од «Про результати службового розслідування», відповідно до змісту якого, начальника штабу - першого заступника командира батальйону штабу стрілецького батальйону, що тимчасово виконував обов`язки командира НОМЕР_4 стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 », майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «пониження в посаді».

17.11.2022 наказом Головнокомандувача Збройних Сил України № 1647, позивача було увільнено від займаної посади командира стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади та призначено начальником штабу - першим заступником командира стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України.

19.12.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України № НОМЕР_2 , майора ОСОБА_1 , командира другого стрілецького батальйону, призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 1647 від 17.11.2022 на посаду начальника штабу - першого заступника командира батальйону штабу першого стрілецького батальйону вважати таким, що з 19.12.2022 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Позивач вважає, що наказ № 117од та похідні від нього накази є протиправними, прийнятими із порущенням норм чинного законодавства, зміст щодо допущених позивачем порушень норм Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Бойового Статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України є здебільшого загальним (щодо порушення ст. ст. 11, 16, 58, 59, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України), а де конкретизовано (щодо порушення п. п. 28 п. 2.4. Розділу 2 Бойового Статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України), таким, що не відповідає дійсним обставинам.

Наведене зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що:

- не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, порушення процедури проведення службового розслідування, а також інших процедурних питань не можуть потягнути за собою скасування оскаржуваних наказів, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку, тим паче в умовах особливого періоду, тому наказ Командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України від 12.10.2022 № 117од «Про результати службового розслідування» в оскаржуваній частині є законним та скасуванню не підлгягає;

- у частині інших позовних вимог, суд першої інстанції виснував, що виходячи з матеріалів справи, Військового частино НОМЕР_1 було отримано наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 17.11.2022 № 1647 про увільнення позивача від займаної посади та призначення майора ОСОБА_1 начальником штабу - першим заступником командира стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України, тому наступні позовні вимоги є похідними від законності/незаконності оскаржуваного наказу;

- заявляючи позовні вимоги, позивачем не було доведено наявності в рішеннях відповідачів ознак протиправної поведіники чи бездіяльності, а прийняття рішення щодо пониження на посаді є дискреційними повноваженнями, як командувача оперативно-стратегічного угруповання військ, Головнокомандувача ЗСУ так і військової частини, яка діяла на підставі наказу в порядку підпорядкованості та єдиноначальності.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк:

- позивач зазначав про підстави для скасування наказів, доводив їх незаконність, надав покази свідка, який спростовував твердження відповідача про видання наказу про залишення позицій. Також, а матеріалах службового розслідування містяться покази свідків, які свідчили про те, що наказ про залишення позицій позивачем не видавався;

- утримання позицій взагалі не відносилося до меж відповідальності позивача;

- суд першої інстанції не здійснив правову оцінку правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, яка повинна полягати насамперед у перевірці, чи прийняте таке рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення;

- акт службового розслідування від 06.10.2022 затверджено наказом командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 12.10.2022, а наказ про пониження в посаді видано 17.11.2022, тобто з порушенням норм ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (перша підстава для скасування оскаржуваного Наказу № 1);

- відповідно до оскаржуваного Наказу № 1, позивачем порушено норми п. п. 28 п. 2.4 Розділу 2 Бойового Статуту, відповідно до якого відхід батальойону (роти) здійснюється з метою виводу підрозділів з-під ударів переважаючих сил противника, зайняття більш вигідного положення для подальших дій або вивільнення частини сил для використання на інших напрямках. Він проводиться тільки за наказом (з дозволу) старшого командира і може бути вимушеним або навмисним;

- однак, такі твердження відповідача є необґрунтованими і спростовуються наявними в матеріалах службового розслідування протоколами допиту свідків, які стверджували про те, що наказ про відхід батальйону позивачем не видавався (друга підстава для скасування оскаржуваного наказу № 1). Так, артпідготовка військовими російської федерації перед початком штурмових дій позицій українських військових почалася 23.09.2022 близько 14 години 30 хвилин та продовжувався до 24.09.2022 орієнтовно до 4 години 45 хвилин. За цей проміжок часу були втрати серед особового складу і пряме влучання в бліндаж, де розміщувалося КСП 1-ої стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_3, що значно ускладнювало управління діями підрозділу. Штурм військовими рф ротного опорного пункту «КІНО» розпочався близько 5 години 15 хвилин, близько 10 години 30 хвилин 24.09.2022 командир роти лейтенант ОСОБА_3 дав команду на відхід на північну околицю с. Отрадіки Донецької області. Окремо, наголошено на не укомплектованості батальйону колективним озброєнням відповідно штату підрозділу, що унеможливлювало знищення противника на підході, на момент відходу з позицій залишок боєприпасів у підрозділі по доповіді командира 1 стрілецької роти становив 28% і боєкомплект частково був знищений при артобстрілі. Детальна інформація про хід подій міститься в поясненнях як позивача, так і свідків, які складалися в ході проведення службового розслідування;

- щодо стверджуваного відповідачем 1 в наказі № 1 невиконання позивачем бойових розпоряджень командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади від 24.09.2022 № 678 та від 24.09.2022 № 693 щодо відновлення попереднього краю оборони, стабілізації обстановки на ротному опорному пункті «Кіно» зазначено, що посадовими обов`язками начальника штабу - першого заступника командира батальйону штабу стрілецького батальйону, що тимчасово виконував обов`язки командира 2 стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не передбачені безпосередні обов`язки щодо відновлення попереднього краю оборони, стабілізації обстановки на ротному опорному пункті «Кіно», у зв`язку з якою, на позивача було накладено дисциплінарне стягнення (третя підстава для скасування оскаржуваного наказу № 1);

- таким чином, позивач, як тимчасово виконуючий обов`язки командира НОМЕР_4 стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади, не міг відповідати за відновлення ротного опорного пункту «Кіно», тому твердження відповідача-1 про невиконання ним обов`язків, та, як наслідок - притягнення до дисциплінарної відповідальності, є таким, що суперечить нормам Бойового статуту. Позивач особисто повідомляв про всі зміни в обстановці і втрати негайно по закритому зв`язкуу або у signal командира НОМЕР_5 механізованої бригади. Також, черговий КСП 2 стрілецького батальйону повідомляв оперативного чергового 30 бригади.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

Приписами ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з ч. ч. 5 та 7 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Відтак, як правильно зауважив суд першої інстанції, починаючи з 24.02.2022 та по даний час час, в Україні триває воєнний стан, період дії якого у розумінні Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України», є особливим періодом.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 12 Положення № 1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно змісту абз. 1 п. 81 Положення, призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) - Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців, яка затверджується Міністром оборони України.

Діяльність Генерального штабу регулюється Положенням про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженим Указом Президента України № 23/2019 від 30.01.2019.

Згідно абз. 4-5 Закону України «Про Збройні Сили України», Головнокомандувач Збройних Сил України є найвищою військовою посадовою особою у Збройних Силах України. Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює через Генеральний штаб Збройних Сил України безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України.

Командувачі видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України підпорядковуються Головнокомандувачу Збройних Сил України та відповідають за розвиток підпорядкованих їм військ (сил), їх технічне оснащення та всебічне забезпечення, підготовку та готовність до виконання покладених завдань, відповідно до абзацу 7 Закону України "Про Збройні Сили України".

Генеральний штаб Збройних Сил України підпорядковується Головнокомандувачу Збройних Сил України та є окремою юридичною особою, що приймає самостійно управлінські та кадрові рішення.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що на час виникнення спірних правовідносин, позивач проходив військову службу на посаді начальника штабу - першого заступника командира батальйону штабу стрілецького батальйону, що тимчасово виконував обов`язки командира НОМЕР_4 стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України.

Проте, наказом командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.10.2022 № 117од «Про результати службового розслідування», за порушення норм ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку військовослужбовця свято і непорушно дотримувати Конституції України та законів України; ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку військовослужбовця виконувати службові обов`язки, знати тактику дій роти під час навчань і в бою; ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку військовослужбовця відповідати за виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан підпорядкованого особового складу; ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України шодо обов`язку військовослужбовця проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни; ст. 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині відповідальності за бойову готовність, успішного виконання бойового завдання підпорядкованим особовим складом; ст. 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині підтримання особового складу в бойовій готовності, п. п. 28 п. 2.4 Розділу 2 Бойового Статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ ЗСУ, ч.астина ІІ (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ від 30.12.2016 № 605 в частині здійснення відходу батальйону (роти) тільки за наказом (з дозволу) старшого командира, начальника штабу - першого заступника командира батальйону штабу стрілецького батальйону, що тимчасово виконує обов`язки командира НОМЕР_4 стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «пониження в посаді».

Так, відповідно до наведеного наказу, саме за результатами призначеного службового розслідування (наказ від 25.09.2022 № 100од), у період з 25.09.2022 по 04.10.2022, складено акт службового розслідування від 06.10.2022 № 1574дск/п та встановлено невиконання бойових розпоряджень командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади від 24.09.2022 № 678 та від 24.09.2022 № 693 щодо відновлення попереднього краю оборони, стабілізації обстановки на ротному опорному пункті «Кіно» та залишення бойових позицій без відповідного наказу старшого командира.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначено ст. ст. 83-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Колегія суддів враховує доводи позивача про те, що акт службового розслідування від 06.10.2022 затверджено наказом командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 12.10.2022, а наказ про пониження в посаді видано 17.11.2022, тобто, з порушенням норм ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, проте, вказане не є підставою для скасування оскаржуваного наказу за результатами проведеного службового розслідування, позаяк, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, позивачем не наведено та не доведено протиправності самих висновків службового розслідування, при цьому, суд не може вдаватись до переоцінки висновків вищого військового командування (командувача ОСУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 " О.Сирського) у частині виявлення порушень військової дисципліни, позаяк, такі дані містять обмежений доступ та виходять з результатів бойової роботи та обставновки, з урахуванням наданих команд військового керівництва та їх виконання підлеглими.

Крім того, як обґрунтовано виснував суд першої інстанції, порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект акта призводить до його неправомірності.

Колегія суддів вважає, що можливе порушення процедури проведення службового розслідування/затвердження його висновків, не можуть потягнути за собою скасування оскаржуваних наказів, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку, тим паче в умовах особливого періоду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ Командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України від 12.10.2022 № 117од «Про результати службового розслідування» в оскаржуваній частині є законним та скасуванню не підлгягає.

Щодо іншої частини позовних вимог, Військового частино НОМЕР_1 було отримано наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 17.11.2022 № 1647 про увільнення позивача від займаної посади та призначення майора ОСОБА_1 начальником штабу - першим заступником командира стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України.

Тож, на виконання вищевказаного наказу, майор ОСОБА_1 19.12.2022 прийняв справи та посаду начальника штабу - першого заступника командира батальйону штабу першого стрілецького батальйону та приступив до виконання службових обов`язків, про що він особисто доповів командиру Військової частини НОМЕР_1 шляхом подання рапорту № 24977 від 19.12.2022.

У свою чергу, на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 1647 від 17.11.2022 та рапорту ОСОБА_1 № НОМЕР_6 від 19.12.2022, Військовою частиною НОМЕР_1 було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.12.2022 № 348.

Після отримання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.11.2022 № 1647 (по особовому складу), з метою його виконання, майором ОСОБА_1 було розпочато приймання і здачу посад, у відповідності до Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997, і тільки після подання позивачем рапорту командиру Військової частини НОМЕР_1 про прийняття посади начальника штабу першого стрілецького батальйону, було видано наказ (но стройовій частині) №348 від 19.12.2022.

Крім того, під час апеляційного перегляду рішення у справі, було встановлено, що оскаржуваний наказ не було реалізовано, пониження на посаді мали місце у порядку переміщення, а тому, права позивача в цій частині вимог не порушені.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги в іншій частині є похідними від наказу № 117од від 12.10.2022 та є такими, що прийняті на виконання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України у порядку підлеглості та спрямовані на його реалізацію, що відповідає закріпленому ст. 28 Статуту, принципу керівництва Збройними Силами України, як єдиноначальність, видані в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. До того ж, до позивача не було застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, а було прийнято рішення про пониження в посаді.

Статтею 28 Статуту, визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Колегія суддів, у контексті доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не здійснив правову оцінку правильності та обґрунтованості рішення (не передбачені безпосередні обов`язки щодо відновлення попереднього краю оборони, стабілізації обстановки на ротному опорному пункті «Кіно»), вважає, що за предметом даного спору, оскаржувані накази підлягають перевірці судом за критеріями, визначеними ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, в частині відповідності вимогам законодавства та визначеної процедури, проте до повноважень суду не належить надання оцінки висновкам службового розслідування про невиконання бойових розпоряджень командира щодо відновлення переднього краю оборони, стабілізації обстановки на ротному опорному пункті, залишення позицій без відповідного наказу старшого командира, тим більше під час дії воєнного стану в Україні, що безумовно належить до дискреційних повноважень відповідачів, які відповідають за оборону України.

Щодо інших доводів та посилань апелянта, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, водночас, при зверненні до суду з даним позовом, окрім загального заперечення висновків службового розслідування та зазначення норм, що регулюють спірні правовідносини, позивач не надав суду доказів незаконності як самих висновків службового розслідування, так і оскаржуваних наказів, при цьому, відповідні доводи ґрунтуються на припущеннях та субґєктивній позиції позивача, проте не містять доказів, які б суд мав змогу перевірити та надати відповідну оцінку.

Отже, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.М. Оксененко

Повний текст постанови складено 24.07.2024.