Справа № 120/18308/23
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/18308/23

Головуючий у 1-й інстанції: Бошкова Ю.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

24 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Мойсюка М.І Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2), в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 51 від 24.11.2023 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 19.08.1992 року по 10.03.1998 року на посаді директора Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію як державному службовцю по віку з 16.11.2023 року відповідно до статті 26 Закону України Про державну службу на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 01.01-72/8864 від 14.11.2023 року, виданої Вінницькою обласною державною адміністрацією, а також довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має стаж не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 01.01-72/8863 від 14.11.2023 року, виданої Вінницькою обласною державною адміністрацією шляхом переведення з пенсії по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року, з врахуванням ухвали від 01.04.2024 про виправлення описки, позов задоволено:

-визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 51 від 24.11.2023 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 19.08.1992 року по 10.03.1998 року на посаді директора Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію як державному службовцю по віку з 16.11.2023 року відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 01.01-72/8864 від 14.11.2023 року, виданої Вінницькою обласною державною адміністрацією, а також довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має стаж не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 01.01-72/8863 від 14.11.2023 року, виданої Вінницькою обласною державною адміністрацією шляхом переведення з пенсії по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

16.11.2023 року ОСОБА_1 , звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу № 889, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 01.01-72/8864 від 14.11.2023 року, виданої Вінницькою обласною державною адміністрацією, а також довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 01.01-72/8863 від 14.11.2023 року, виданої Вінницькою обласною державною адміністрацією.

Вказана заява за принципом екстериторіальності передана на розгляд ГУ ПФУ в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви, відповідачем 2 прийнято рішення № 51, яким відмовлено у здійсненні перерахунку. Підставами для відмови стало те, що на момент набрання чинності Законом України № 889, ОСОБА_1 , не займав посаду державної служби та має стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців лише - 16 років 4 місяці 4 дні, з 20 необхідних років.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

П. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України закріплено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

До 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" (далі Закон №3723).

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі-Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Отже, не зважаючи на те, що з 01.06.2016 Закон України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених ст.37 цього закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.

Як слідує з матеріалів справи, позивач перебуває не обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

16.11.2023 позивач звернувся до територіального органу пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію згідно Закону України "Про державну службу".

Проте, рішенням від 24.11.2023 року № 51 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії державного службовця з тих підстав, що на момент набрання чинності Законом України № 889, останній не займав посаду державної служби та має стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців лише - 16 років 4 місяці 4 дні, з 20 необхідних років.

При цьому у рішенні не вказано, який саме стаж не зарахований позивачу до стажу державного службовця.

Проте, як свідчить зміст відзивів на позовну заяву та наявного у справі розрахунку, зарахуванню до спеціального стажу, на переконання відповідачів, не підлягає період з 19.08.1992 по 10.03.1998.

Так, із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , останній з 19.08.1992 по 10.03.1998 працював на посаді директора Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, стаж державної служби обчислюється відповідно до статті 46 Закону №889, положеннями якого, зокрема, передбачено:

-згідно якого до стажу державної служби зараховується час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону (пунктом 1 частини другої);

- порядок обчислення стажу державної служби затверджується Кабінетом Міністрів України (частина третя).

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 унормовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

В свою чергу, стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIIІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283, втратив чинність на підставі постанови КМУ №229 від 25.03.2016 р.) та додатку до нього, яким визначались посади і органи, час роботи в яких зараховувалися до стажу державної служби.

Пунктом 2 Порядку № 283 визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державної служби у державних органах, передбачених статтею 25 Закону України Про державну службу від 16.12.1992 року №3723-XII, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

У пункті 3 Порядку № 283 закріплено, що до стажу державної служби включається також стаж на посадах керівників, їхніх заступників, головних інженерів державних підприємств, установ, організацій (…), якщо безпосередньо з цих посад вони призначені (обрані) на посади державних службовців першої - четвертої категорій.

Отже, зважаючи на те, що згідно записів у трудовій книжці позивача з посади директора дослідної станції призначено на посаду державного службовця третьої категорії, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що період роботи з 19.08.1992 року по 10.03.1998 року на посаді директора Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, що становить 5 років 6 місяців 22 дні, має бути включений до стажу державної служби, оскільки в даному випадку позивач безпосередньо з посади керівника державного підприємства був призначений на посаду державного службовця третьої категорії.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідачами не доведено тієї обставин, що позивач не має права на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема здійснювати розрахунок страхового стажу та нарахування пенсії.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №752/20012/16-а, від 12 червня 2018 року у справі № 800/248/17, від 12 лютого 2019 року у справі №825/1602/17 та від 05 березня 2019 року у справі №2040/6320/18.

Ч.2 ст. 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, необхідно вийти за межі частини заявлених позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву, з врахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

Колегія суддів також звертає увагу і на те, що в даному випадку позовна вимога про зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області призначити пенсію на підставі довідки № 01.01-72/8864 від 14.11.2023 року, виданої Вінницькою обласною державною адміністрацією, а також довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має стаж не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 01.01-72/8863 від 14.11.2023 року, виданої Вінницькою обласною державною адміністрацією, є передчасною, оскільки питання щодо врахування вказаних довідок, відповідачами ще не розглядалося.

Згідно частин 1-4 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

П.2 ч.1 ст.315 КАС передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що необхідно частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в цій частині нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року скасувати в частині зобов`язаня Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію як державному службовцю по віку з 16.11.2023 року відповідно до статті 26 Закону України Про державну службу на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 01.01-72/8864 від 14.11.2023 року, виданої Вінницькою обласною державною адміністрацією, а також довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має стаж не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 01.01-72/8863 від 14.11.2023 року, виданої Вінницькою обласною державною адміністрацією шляхом переведення з пенсії по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу, з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

В решті позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Мойсюк М.І Сторчак В. Ю.