Справа № 460/52959/22
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 липня 2024 року

м. Київ

справа №460/52959/22

адміністративне провадження № К/990/28172/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі №460/52959/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області від 07.07.2022 №54 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.07.2022, із зарахуванням до страхового стажу 28 років 5 місяців 28 днів, із яких 5 років 7 місяців 25 днів страхового стажу за списком № 2.

Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 29.12.2023 позов задовольнив частково: визнав протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.07.2022 №54; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 19.04.1982 до 28.06.1988 на Київському заводі "Кристал", на базі якого створено Київське виробниче об`єднання "Ізумруд", та до загального страхового стажу період навчання з 01.09.1979 до 18.07.1980 в технічному училищі №5, період виплати допомоги по безробіттю з 16.06.2000, період сезонної роботи з 27.08.1981 до 31.12.1981 на Цукровому заводі імені 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції Міністерства харчової промисловості СРСР, 6 днів у період до 01.01.2004 за кожним випадком звільнення, період роботи з 01.04.2022 до 30.06.2022 в ТОВ "Ашан Україна Гіпермаркет"; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 01.07.2022, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволені частково, скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області від 07.07.2022 № 54 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2022 про призначення пенсії за віком, в тому числі на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області, під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.07.2022 зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком період навчання в Технічному училищі № 5, м. Біла Церка, Київської області з 01.09.1979 по 18.07.1980 та період отримання допомоги по безробіттю з 16.06.2000 по 20.07.2000.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції та вважаючи, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити, позивачка оскаржила їх у касаційному порядку та просила скасувати повністю постанову суду апеляційної інстанції, натомість змінити постанову суду першої інстанції, виклавши її у редакції, запропонованій позивачкою.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 КАС України й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.

Законодавець у КАС України встановив диференційований (розрізнений) підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо обмеження можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.

За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Тому з огляду на те, що предметом спору є дії суб`єкта владних повноважень щодо відмови у підготовці оновленої довідки для перерахунку та виплати пенсії, ця справа є справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.

Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

У касаційній скарзі заявник зазначає про обставини, на підставі яких він вважає, що його право порушено, а також надає правове обґрунтування наведеним ним обставинам.

Натомість ці обставини та аргументи не є підставою для касаційного перегляду справи незначної складності. Скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її. Так само, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, як на підставу для відкриття касаційного провадження, оскільки воно не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме справи №460/52959/22.

Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.

Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі №460/52959/22.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач Суддя Суддя А.А. Єзеров В.М. Кравчук О.П. Стародуб