Справа № 560/6723/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6723/24
РІШЕННЯ

іменем України

24 липня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

1.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 30.04.2024 року № 59 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії покійного чоловіка ОСОБА_2 , яку останній отримував на день смерті, починаючи з 08.04.2023 року, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розмір пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника прямо пов`язаний з розміром пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 , тому при переведенні позивача на інший вид пенсії відповідач мав би врахувати те, що пенсійна виплата померлого чоловіка ОСОБА_2 становила 28138,57 грн., до виплати - 20930,00 грн. Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, на думку позивача, щодо відмови у призначенні пенсії по втраті годувальник позивачу є незаконними, протиправними та такими, що прийнятті з порушенням норм пенсійного законодавства.

Ухвалою від 07.05.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що положення статті 54 Закону № 1788-ХІІ застосовується в частині визначення права безпосередньо особи на призначення пенсії за вислугу років, а затверджений Кабінетом Міністрів України порядок щодо обчислення пенсії за вислугу років застосовуються лише під час обчислення пенсії за вислугу років окремих категорій працівників авіації і льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років, відтак положення статті 54 Закону 1788-ХІІ не може бути застосовано при обрахунку пенсії по втраті годувальника. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на позов відповідач просить розглянути справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою з`ясування всіх обставин справи.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подала до суду подала суду відзив, у якому зазначає, що визначення термінів «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії на інший не є співставними та є різними правовими категоріями за підставами виникнення та наслідками реалізації. Відтак, звернення позивача фактично є заявою про переведення з одного типу пенсійних виплат на інший, про переведення в межах одного виду пенсії - за віком. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

01.04.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо переходу з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 , який отримував пенсію за вислугу років працівникам льотного і льотно-випробувального складу, обчислену за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 59 від 30.04.2024 позивачці відмовлено в переведенні перерахунку з пенсії за віком на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, оскільки розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника є меншим ніж розмір пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, про що позивачку повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.04.2024 № 2200-0305-8/42545.

Суд встановив, що ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та одержував пенсію за вислугу років, призначену як працівнику льотного складу екіпажу, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

ОСОБА_1 проведено обрахунок пенсії у разі втрати годувальника, обчисленої за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. Розмір пенсії у разі втрати годувальника становить 2725,00 грн.

Оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію за віком в розмірі 6015,89 грн, а в результаті перерахунку розразований розмір пенсії становить 2725,00 грн, пенсійний орган визначив, що проводити перерахунок недоцільно, тому рішенням о/р №59 від 30.04.2024 в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи рішення та дії відповідачів протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 54 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 418 від 26.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії працівникам льотного складу (далі - Порядок № 418).

Підпунктом «б» пункту 1 Порядку № 418 визначено, що при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються кожні 12 годин нальоту на вертольотах, в авіації спеціального застосування (санітарні польоти, авіахімічні роботи, аерофотозйомка, патрулювання, зондування атмосфери й інші види робіт), на посадах льотного складу груп супроводження іноземних повітряних суден (лідирувальники), на посадах командно-льотного та льотно-інструкторського складу, в тому числі у навчальних закладах по підготовці й підвищенню кваліфікації кадрів льотного складу авіації, - за один місяць вислуги.

Таким чином, пенсія за вислугою років відповідно до ст. 54 Закону № 1788-ХІІ призначається винятково окремим категоріям осіб, які мають відповідний спеціальний стаж.

На дату виникнення спірних правовідносин питання пенсійного забезпечення регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат (частина друга статті 5 Закону № 1058-IV).

В свою чергу, стаття 9 Закону № 1058-IV встановлює вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із частиною 1 статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною 1 статті 36 вказаного Закону визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Як встановлено частиною 1 статті 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії, призначеної у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону № 1058-IV є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника.

Аналогічні позиції викладені в постановах Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 676/6529/15-а, від 21.02.2020 у справі №523/13150/16-а, від 06.04.2021 у справі №617/724/16-а, від 20.04.2022 року у справі №380/7531/20 та від 01.06.2022 у справі №620/3519/18.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Тобто, саме нормами вказаного Закону, а не будь-якими іншими Законами регламентується питання призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем 01.04.2024 була подана заява про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника. При цьому, позивач вважає, що розмір її пенсії повинен обчислюватись виходячи із розміру пенсії за вислугою років, які отримував годувальник на дату смерті.

Оцінюючи вказані доводи позивача, суд зазначає, що вихідними критеріями для визначення розміру пенсії по втраті годувальника є розмір заробітної плати та страхового стажу померлого годувальника, який повинен бути розрахований відповідно до норм Закону № 1058-IV при умовному обчисленні пенсії за віком.

Отже, враховуючи вимоги Закону № 1058-IV та втрату чинності певних положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника спочатку необхідно визначити розмір пенсії годувальника за нормами цього Закону, якщо вона призначалась за іншими нормативними актами, з якої в подальшому обраховується пенсія по його втраті.

Як вже зазначав суд вище, пенсія померлого годувальника призначена за вислугою років як працівнику льотного складу екіпажу, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, і розмір її визначено відповідно до норм чинного на той момент законодавства, виходячи із спеціального стажу та заробітної плати, отриманої за період роботи на спеціальних посадах.

Після набрання чинності Законом № 1058-IV саме за його нормами повинні призначатись пенсії, в тому числі і пенсії у зв`язку з втратою годувальника. При цьому, Законом визначено, що саме повинно бути враховано при її призначенні, зокрема, страховий стаж, розмір заробітної плати годувальника.

Суд враховує, що відповідно до п. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Тому, враховуючи вищевказане, суд зазначає, що розрахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника може бути здійснений позивачу виключно виходячи із пенсії за віком померлого годувальника, обчисленого відповідно до вимог Закону № 1058-IV.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що розмір її пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинен обчислюватись виходячи з вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виключно від розміру пенсії померлого годувальника, яку він отримував на дату смерті, оскільки єдиною базовою величиною для обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника станом на дату звернення позивача до пенсійного органу є пенсія за віком померлого годувальника, обчислена відповідно до Закону № 1058-IV.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для переведення позивача на пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 з розрахунком такої пенсії виходячи із 50 %, які годувальник отримував на день смерті.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства, оскаржуване рішення про відмову у переведенні позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язу із чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києвіпро визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053 , код ЄДРПОУ - 42098368)

Головуючий суддя В.К. Блонський