Справа № 480/1893/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2024 р. Справа № 480/1893/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної ради, третя особа: Управління майном Сумської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) через представника звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою (а.с.59-72) до Сумської обласної ради (далі - відповідач, Сумська обласна рада, СОР), в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Сумської обласної ради восьмого скликання від 17.02.2023 Про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради.
Вимоги вмотивовані тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням законодавства та регламенту, порушення прав позивача на службу в органах місцевого самоврядування - а саме наслідком ліквідації Управління є звільнення позивача із займаної посади, та право як депутата обласної ради вирішувати лише в установленому законом порядку питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Зауважує, що, з огляду на те, що під час звернення із цим позовом ставиться питання про неправомірність рішення відповідача, у зв`язку із його невідповідністю чинному законодавству та регламенту роботи ради, враховуючи недопустимість безпідставного обмеження доступу до судочинства і те, що очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву, а наявність такого сумніву повинна тлумачитися на користь позивача, вважає що має право на звернення до суду із позовом за захистом своїх прав та інтересів як посадової особи органу місцевого самоврядування.
Наголошує, що пленарне засідання в частині розгляду питання про ліквідацію органу Сумської обласної ради, який утворений з метою здійснення повноважень щодо управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, відбулось з порушенням Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та Регламенту роботи Сумської обласної ради восьмого скликання від 11.12.2020 (зі змінами).
Сумська обласна рада під час проведення онлайн-сесії 17.02.2023, всупереч п.20 ч.1 ст.32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.11-1 Розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, розглянула питання ліквідації Управління майном Сумської обласної ради саме на дистанційному пленарному засідання в режимі відеоконференції, а також пленарне засідання всупереч ст.51 Регламенту роботи Сумської обласної ради восьмого скликання від 11.12.2020 (зі змінами) відбулось без утворення секретаріату сесії та без затвердження регламенту роботи сесії.
Отже, рішення Сумської обласної ради від 17.02.2022 "Про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради" суперечить вимогам ст.19 Конституції України, п.11 -1 Розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст.3, ст. 51, ч.2 ст. 54 Регламенту роботи Сумської обласної ради восьмого скликання від 11.12.2020 (зі змінами), оскільки:
порушена пряма заборона законом та регламентом включати до порядку денного пленарного засідання в режимі відеоконференції розгляд питань, не передбачених законом та регламентом, а саме питання ліквідації Управління майном Сумської обласної ради
проведення пленарного засідання, всупереч закону та регламенту, в змішаному режимі: частина депутатів була зареєстрована в онлайн-сесії, а частина була присутня в приміщенні обласної ради, без обов`язкової реєстрації онлайн-платформи
відсутність обґрунтувань підстав та необхідності розгляду питання ліквідації Управління майном Сумської обласної ради в режимі відеоконференції
не утворення секретаріату сесії та не затвердження регламенту роботи сесії.
Ухвалою суду від 16.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою залучено до участі у розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління майном Сумської обласної ради (далі - третя особа, Управління майном Сумської обласної ради).
Також представником позивача подано додаткові пояснення з доказами на обґрунтування своїх доводів (а.с.91-105), в яких у зв`язку з отриманням відеозапису пленарного засідання від 17.02.2023 представник вказує, що з такого відеозапису пленарного засідання неможливо встановити, чи всі депутати, що приймали участь у голосуванні, були підключені до відеоконференції за допомогою платформи ZOOM, а тому такий відеозапис підтверджує неможливість достеменного встановлення волевиявлення депутатів з цього питання, їх кількість та результати голосування.
Представник Сумської обласної ради подав відзив на позовну заяву з доказами на його обґрунтування (а.с.107-122), в якому просив відмовити у задоволенні вимог з огляду на необґрунтованість позову. Зокрема, вказав, що обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення має тягнути за собою відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду. Втім, позивач не зазначає чим саме рішення відповідача від 17.02.2023 Про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради порушує його визначене Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" право на службу в органах місцевого самоврядування і яке саме право, оскільки рішення не стосується безпосередньо припинення його служби, та яким чином рішення протиправно впливає на його права і законні інтереси.
Зазначаючи про порушення оскаржуваним рішенням прав позивача, як депутата обласної ради, вирішувати в установленому законом порядку питання управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та його ухвального голосу як депутата, позивач не зазначає в чому саме полягає порушення такого права саме цим рішенням. Звернув увагу, що позивач мав право і можливість реалізувати свої права депутата місцевої ради, передбачені вказаним Законом, під час прийняття оскаржуваного рішення шляхом особистої участі у пленарному засіданні, оскільки він був завчасно про нього повідомлений, про що зазначено у позові.
Додатково відмітив, що депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством не передбачено повноважень депутата місцевої ради від імені територіальної громади звертатися до суду із позовом про визнання протиправним та скасування акта.
Стверджує, що оскаржуване рішення не містить приписів які б змінювали зміст чи обсяг прав або обов`язків позивача як депутата Ради чи члена територіальної громади. У той же час, приймаючи оскаржуване позивачем рішення та ліквідуючи уповноважений орган, відповідач реалізував своє безпосереднє право на управління об`єктами спільної власності згідно з пунктом 20 частини 1 статті 43 та частиною другою пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.
Щодо посилань позивача на порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення, представник відповідача вважає, що позивач не наводить жодного обґрунтування їх негативного впливу на оскаржуване рішення чи на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача як депутата.
Щодо посилань на проведення засідання ради в режимі відеоконференції, у змішаному форматі сесії без утворення секретаріату та затвердження регламенту відмітив, що скликання п`ятнадцятої сесії обласної ради та її проведення у режимі відеоконференції відповідає вимогам статей 43, 46, пункту 111 Розділу V Прикінцеві та Перехідні положення Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, статей 46, 48, 54 Регламенту роботи обласної ради восьмого скликання, затвердженого рішенням Сумської обласної ради від 11.12.2020 Про регламент роботи обласної ради восьмого скликання та постанови КМУ від 09.12.2020 №1236. Сесія була скликана відповідно до розпорядження голови обласної ради від 06.02.2023 № 15, а її проведення пленарного засідання заплановане на 17.02.2023 року. Розпорядженням голови обласної ради від 15.02.2023 №22 були внесені зміни в термін та формат проведення пленарного засідання. При цьому на електронну пошту депутатів були направлені як вказані розпорядження, так і проекти рішень, що передбачалось внести на її розгляд, у тому числі і проект оскаржуваного рішення, а також 07.11.2022 направлені інструкції з підключення до дистанційного засідання та відповідне посилання, що підтверджується самим позивачем. Пленарне засідання проводилось саме в дистанційному, а не змішаному режимі, як помилково вважає позивач, оскільки всі депутати обласної ради та запрошені особи були підключені до дистанційного засідання - відеоконференції за допомогою платформи ZOOM, у тому числі ті, що перебували в приміщенні обласної ради.
Поряд з цим, законодавством не передбачено встановлення/обмеження кількості осіб, що беруть участь у пленарному засіданні місцевої ради у дистанційному режимі, перебуваючи при цьому в одному приміщенні та підключившись до відеоконференції за допомогою одного облікового запису, а надіслана депутатам обласної ради інструкція щодо підключення до дистанційного пленарного засідання була спрямована на забезпечення реалізації депутатами права на участь у ньому.
Окремо з посиланням на ст. 54 Регламенту відмітив, що до порядку денного дистанційних пленарних засідань Ради можуть включатися питання планової та поточної діяльності Ради, що потребують оперативного вирішення, вказане, вважає, свідчить, що позивач помилково трактує ці норми як такі, що містять пряму заборону включати до порядку денного дистанційних засідань відповідача питання ліквідації Управління майном Сумської обласної ради. Ураховуючи введення воєнного стану та норми Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», функції із управління об`єктами спільної власності є реалізацією повноважень, пов`язаних з ліквідацією надзвичайних ситуацій, та потребують оперативного вирішення, а тому розгляд питання про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради під час проведення пленарного засідання сесії обласної ради в дистанційному режимі відповідає вимогам законодавства.
Стосовно необхідності утворення секретаріату сесії та затвердження регламенту роботи сесії звернув увагу, що відповідно до статті 52 Регламенту до повноважень секретаріату належить вирішення окремих організаційних питань роботи сесії, а відповідно до статті 61 Регламенту регламент роботи сесії визначає тривалість доповідей, співдоповідей, виступів тощо. Вважає, що реалізація вказаних норм є організаційними питаннями, які жодним чином не впливають на законність прийнятих Відповідачем рішень.
Третьою особою пояснення на позовну заяву не подано.
Ухвалою суду від 23.03.2023 залишено без задоволення заяву представника відповідача із запереченнями проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні (а.с.86-87).
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 рішенням Сумської обласної ради від 22.12.2016 був призначений на посаду начальника управління майном Сумської обласної ради (а.с.21), а також є депутатом Сумської обласної ради восьмого скликання, що підтверджується посвідченням (а.с.22).
08.04.2022 позивач згідно наказу від 08.04.2022 №24 був увільнений від роботи, у зв`язку із призовом до лав Збройних Сил України (а.с.23), а 31.01.2023 на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №4-РС від 30.01.2023 був звільнений у запас (а.с.24,27) та розпорядженням голови Сумської обласної ради було наказано приступити до виконання своїх обов`язків з 22.02.2023 та попереджено про наступне вивільнення (а.с.29).
Розпорядженням голови Сумської обласної ради від 06.02.2023 №15, відповідно до частин 4 та 10 статті 46, пункту 1 частин 6 та 7 статті 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", було вирішено скликати п`ятнадцяту сесію Сумської обласної ради восьмого скликання (а.с.14-15) (далі - Розпорядження від 06.02.2023 №15), відповідно до абз. 2 п.1 якого пленарне засідання п`ятнадцятої сесії заплановано провести 17 лютого 2023 року о 12-й годині у приміщенні адміністративної будівлі обласної ради.
Підпунктом 2.15 пункту 2 Розпорядження від 06.02.2023 №15 на розгляд ради внесено питання про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради.
Поряд з цим п.5 цього Розпорядження було вирішено проведення, у тому числі пленарного засідання п`ятнадцятої сесії здійснити з дотриманням протиепідемічних заходів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Пізніше, розпорядженням голови Сумської обласної ради від 15.02.2023 №22 "Про внесення змін до розпорядження голови обласної ради від 06.02.2023 № 15 Про скликання п`ятнадцятої сесії обласної ради восьмого скликання", враховуючи рекомендації Сумської обласної державної адміністрації - Сумської обласної військової адміністрації щодо обмеження проведення масових заходів та безпекову ситуацію в області, з метою збереження життя і здоров`я депутатів обласної ради та працівників її виконавчого апарату, у зв`язку із необхідністю забезпечення оперативного вирішення питань життєдіяльності області, відповідно до частин 4 та 10 статті 46, пункту 1 частини 6 та частини 7 статті 55 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, були внесені зміни до Розпорядження від 06.02.2023 №15 (а.с.16), зокрема,
Абз.2 п.1 Розпорядження №15 від 06.02.2023 викладений у такій редакції:
Пленарне засідання п`ятнадцятої сесії провести 17 лютого 2023 року об 11-й годині у режимі відеоконференції.
Пункт 2 викладений у новій редакції, відповідно до якого підпунктом 2.5 пункту 2 винесене питання про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради.
Листом від 15.02.2023 №01-21/37 "Про проведення пленарного засідання п`ятнадцятої сесії обласної ради" голова Сумської обласної ради повідомив депутатів обласної ради, у тому числі і позивача, що визнавалось позивачем у позові (а.с.60), про те, що ураховуючи рекомендації Сумської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації щодо обмеження проведення масових заходів та безпекову ситуацію в області, з метою збереження життя і здоров`я депутатів обласної ради, у зв`язку з необхідністю забезпечення оперативного вирішення питань життєзабезпечення області, згідно з розпорядженням голови обласної ради №22 від 15.02.2023 пленарне засідання відбудеться 17 листопада 2023 року об 11-й годині в режимі відеоконференції. При цьому, додатково повідомлено, що пленарне засідання проводиться в режимі відеоконференції з використанням платформи ZOOM та рекомендовано завчасно встановити ZOOM та перевірити роботу аудіо та відео. Наявність мікрофону та вебкамери є обов`язковою. Зазначено, що для участі у пленарному засіданні п`ятнадцятої сесії у режимі відеоконференції необхідно підключатися за наведеним у листі посиланням, з ідентифікатором доступу та кодом доступу. До листа було додано проєкти рішень, які пропонувалися до розгляду на пленарному засіданні (а.с.17-20).
17.02.2023 відбулось пленарне засідання п`ятнадцятої сесії восьмого скликання Сумської обласної ради у режимі відеоконференції, та рішенням п`ятнадцятої сесії восьмого скликання Сумської обласної ради від 17.02.2023 "Про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради" (а.с.25-26, 73-75) Сумська обласна рада вирішила:
1. Припинити діяльність юридичної особи - Управління майном Сумської обласної ради шляхом його ліквідації.
2. Утворити ліквідаційну комісію з припинення Управління майном Сумської обласної ради (далі - Ліквідаційна комісія) та затвердити її склад.
3. Доручити голові обласної ради укласти з головою Ліквідаційної комісії цивільно- правовий договір терміном не більше трьох місяців з оплатою виконаних робіт не більше ніж середня заробітна плата начальника Управління майном Сумської обласної ради за останні 12 місяців.
4. Уповноважити голову Ліквідаційної комісії представляти інтереси Управління майном Сумської обласної ради та вчиняти всі необхідні юридичні дії з державної реєстрації його припинення.
5. Ліквідаційній комісії у встановленому законодавством України порядку:
5.1. Повідомити державного реєстратора про припинення юридичної особи.
5.2. Забезпечити офіційне оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.
5.3. Попередити працівників Управління про наступне звільнення із займаної посади за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з його ліквідацією.
5.4. Протягом трьох місяців з дати публікації повідомлення про припинення юридичної особи - Управління майном Сумської обласної ради здійснити дії, пов`язані з ліквідацією управління, та завершити її.
5.5. Подати на затвердження ліквідаційний баланс.
6. Установити термін проведення ліквідації Управління майном Сумської обласної ради - шість місяців із дня прийняття цього рішення.
8. Попередити начальника Управління майном Сумської обласної ради ОСОБА_1 про наступне звільнення із займаної посади за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з ліквідацією Управління.
9. Контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію обласної ради з питань розвитку місцевого самоврядування, адміністративно-територіального устрою, депутатської діяльності, регламенту, законності та правопорядку зв`язків із громадськістю, інформаційної та регуляторної, політики.
Позивач, вважаючи вказане рішення п`ятнадцятої сесії восьмого скликання Сумської обласної ради від 17.02.2023 "Про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради" протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон №280/97-ВР).
Відповідно до частини 2 статті 10 Закону №280/97-ВР обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад (ч. 4 ст. 10 Закону №280/97-ВР).
Згідно із частиною 1 статті 45 Закону №280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.
Правові норми частини 1 статті 46 Закону №280/97-ВР визначають, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Відповідно до частин 14 та 15 статті 46 Закону №280/97-ВР в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, не пізніш як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради, а також положення про постійні комісії ради.
Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.
Згідно із частинами 1, 2 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до правових норм статті 47 Закону №280/97-ВР органами ради є постійні комісії, які обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії обираються радою на строк її повноважень у складі голови і членів комісії. Всі інші питання структури комісії вирішуються відповідною комісією. Постійні комісії є підзвітними раді та відповідальними перед нею. Перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються регламентом відповідної ради та Положенням про постійні комісії, що затверджується радою з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" щодо реалізації повноважень ради у здійсненні державної регуляторної політики постійними комісіями відповідної ради.
Відповідно до статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно із п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.
Відповідно до частин 4,5 статті 60 Закону №280/97-ВР районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Частиною другою пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону встановлено, що майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи.
Згідно із Рішення Сумської обласної ради від 27.07.2012 "Про затвердження Положення про Управління майном Сумської обласної ради" (із змінами та доповненнями) Управління майном Сумської обласної ради (далі - Управління) було утворене як орган Сумської обласної ради з метою здійснення повноважень щодо управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області та затвердження статутних документів підприємств, установ та закладів, заснованих на майні спільної власності (а.с. 44-49).
Відповідно до абз. 2 пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.
З оскаржуваного рішення вбачається, що владні повноваження щодо управління майном територіальних громад, сіл, селищ, міст Сумської області не змінилися та залишилися за Сумською обласною радою.
Отже, приймаючи оскаржувані рішення, відповідач реалізував повноваження на управління об`єктами спільної власності згідно у відповідності до пункту 20 частини 1 статті 43 та частини другою пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Таким чином, ураховуючи повноваження органу місцевого самоврядування, суд дійшов висновку, що прийняття спірного рішення узгоджується як з повноваженнями, так і з метою діяльності органу місцевого самоврядування (обласної ради), суть діяльності якого, відповідно до Європейської Хартії Місцевого Самоврядування (М.Страсбург, 15 жовтня 1985р.), яка ратифікована 15.07.1997р., полягає в тому, що місцеве самоврядування означає право і спроможність місцевих властей, в межах закону, здійснювати регулювання і управління суттєвою часткою державних справ, які належать до їхньої компетенції, в інтересах місцевого населення.
Визначаючи підстави заявленого позову, позивач посилалась на те, що цим рішенням було порушено його право на службу в органах місцевого самоврядування, оскільки наслідком ліквідації Управління є звільнення позивача із займаної посади, а також право як депутата обласної ради вирішувати лише в установленому законом порядку питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Суд погоджується, що спірне рішення обласної ради, як і будь-яке інше рішення обласної ради, тим чи іншим чином стосується інтересів мешканців відповідної територіальної громади.
Проте, суд не може погодитися із твердженням позивача про те, що спірне рішення відповідача порушує його права та інтереси, у тому числі як депутата обласної ради.
Так, як зазначено вище, спірне рішення відповідача прийнято, зокрема, з метою регулювання повноважень щодо управлінням майном обласної ради.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Положеннями частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Поряд з цим право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Тобто порушення вимог закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.
Звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів особи, тому вона має довести (а суд - встановити), що позивачеві належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких він звернулася до суду.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», «законний інтерес» за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
На підставі викладеного та з урахуванням приписів статей 2, 5, 9 КАС України, суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Так, позивач, визначаючи підстави заявленого позову, посилався на те, що цим рішенням було порушено його право на службу в органах місцевого самоврядування, оскільки наслідком ліквідації Управління є звільнення позивача із займаної посади.
Суд не погоджується з цими доводами, оскільки оскаржуваним рішенням не вирішувалось питання звільнення позивача з органів місцевого самоврядування, а лише, у зв`язку з ліквідацією Управління, для дотримання гарантій та трудових прав позивача, визначених ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, повідомлено ОСОБА_2 про наступне вивільнення із займаної посади за п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.
Відтак доводи позивача про порушення його права на службу в органах місцевого самоврядування оскаржуваним рішенням не підтверджено під час розгляду справи.
Обґрунтовуючи підставу позову позивач також наголошує на тому, що оскаржуваним рішенням порушено його право як депутата обласної ради вирішувати лише в установленому законом порядку питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. У той же час, позивач не зазначає в чому саме полягає порушення його прав чи інтересів саме цим актом та яким чином протиправно впливають на його права і законні інтереси. Обґрунтовуючи свої вимоги порушеннями процедури прийняття рішення, позивач не наводить жодного обґрунтування їх негативного впливу на оскаржуване рішення чи на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача як депутата, у той час, як неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Натомість оскаржуване рішення не містить приписів які б змінювали зміст чи обсяг прав або обов`язків позивача як депутата ради або члена територіальної громади.
Викладене вище свідчить лише про незгоду позивача з рішенням, яке не стосується його прав ні як депутата, ні як громадянина, і про відсутність порушеного права.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач наголошує на наявності у нього права на звернення з цим позовом для захисту прав та інтересів як депутата місцевої ради, оскільки під час звернення з позовом він ставить питання щодо неправомірності рішення відповідача у зв`язку з його невідповідністю чинному законодавству та регламенту, як обов`язковому нормативно-правовому акту.
Надаючи оцінку цим доводам, судом враховано таке.
Правовий статус депутата місцевої ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності, визначені та встановлені Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад». Відповідно до зазначених положень законів депутат місцевої ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю. Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує своє право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень, у випадку незгоди з окремими рішеннями ради у процесі їх ухвалення тощо.
При цьому, позивач реалізувала свої права депутата місцевої ради, передбачені вказаними законами, під час прийняття оскаржуваного рішення шляхом особистої участі у пленарному засіданні, отримання слова на висловлення запитання.
Також слід зазначити, що статтею 15 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що депутат місцевої ради депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.
У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів.
Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.
У разі невжиття відповідних заходів посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та керівники правоохоронних і контролюючих органів, до яких звернувся депутат місцевої ради, несуть адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законом.
Зі змісту вказаних вище норм можна дійти висновку, що чинним законодавством не передбачено повноважень депутата місцевої ради від імені територіальної громади звертатися до суду із позовом про визнання протиправним та скасування акта органу місцевого самоврядування. Нормами чинного законодавства для депутата встановлений особливий спосіб впливу як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Таким чином, позивач як депутат Сумської обласної ради не має права діяти в суді як представник своїх виборців поза межами відносин представництва, а також вимагати усунення порушень законності, допущених радою при ухваленні рішення, шляхом індивідуального звернення з позовом до суду.
Аналогічну правову позицію було висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №803/413/18, від 13 березня 2019 року у справі №917/1188/12, від 20 березня 2019 року у справі №817/2297/14 та постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року №305/536/17, від 10 червня 2021 року у справі №305/536/17, від 19 жовтня 2023 року у справі №640/5291/22, від 18 грудня 2023року у справі №160/7583/22.
Також варто відмітити, що з огляду на вимоги статей 2, 6 КАС України об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень. При цьому, адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, що свідчать про порушення інтересу. Позивач має довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як зазначалось вище, у позовній заяві позивач не обґрунтовує свій особистий, безпосередній, індивідуальний інтерес, у тому числі як депутат щодо рішення, не вказує про наявність негативного вплив оскаржуваного рішення на конкретні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача, а вказує лише на недотримання відповідачем процедури прийняття рішення.
Доводи позивача про порушення його прав порушеною процедурою прийняття рішення не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
Так, матеріалами справи підтверджено доведення до відома депутатів обласної ради, у тому числі позивача, листом від 15.02.2023 №01-21/37 "Про проведення пленарного засідання п`ятнадцятої сесії обласної ради", про проведення пленарного засідання 17 листопада 2023 року об 11-й годині в режимі відеоконференції. При цьому, додатково повідомлено, що пленарне засідання проводиться в режимі відеоконференції з використанням платформи ZOOM та рекомендовано завчасно встановити ZOOM та перевірити роботу аудіо та відео. Наявність мікрофону та вебкамери є обов`язковою. Зазначено, що для участі у пленарному засіданні п`ятнадцятої сесії у режимі відеоконференції необхідно підключатися за наведеним у листі посиланням, з ідентифікатором доступу та кодом доступу. До листа було додано проєкти рішень, які пропонувалися до розгляду на пленарному засіданні, перелік питань, які пропонуються до розгляду (а.с.17-20).
Ці обставини позивачем визнавались у позові та не є спірними. Таким чином судом не встановлено під час прийняття оскаржуваного рішення порушення прав позивача в частині повідомлення про час і місце проведення пленарного засідання та на можливість реалізації позивачем своїх прав як депутата під час прийняття оскаржуваного рішення шляхом особистої участі у пленарному засіданні.
Поряд з цим представник позивача у позові вказує, що під час прийняття оскаржуваного рішення було порушено пряму заборону закону та регламенту включати до порядку денного пленарного засідання саме в режимі відеоконференції розгляд питань, не передбачених законом та регламентом в такому режимі, а саме питання ліквідації Управління майном Сумської обласної ради, за відсутності обґрунтувань підстав та необхідності розгляду питання ліквідації Управління майном Сумської обласної ради в режимі відеоконференції, а також вказує на проведення пленарного засідання, всупереч закону та регламенту, в змішаному режимі, оскільки частина депутатів була зареєстрована в онлайн-сесії, а частина була присутня в приміщенні обласної ради, без обов`язкової реєстрації онлайн-платформи.
Суд не погоджується з цими доводами, враховуючи таке.
Згідно із частиною 2 статті 54 Регламенту роботи Сумської обласної ради восьмого скликання затвердженого рішенням Сумської обласної ради від 11.12.2020 (із змінами і доповненнями) (далі - Регламент (а.с.38,43) до порядку денного дистанційних засідань можуть включатися виключно питання забезпечення життєдіяльності області в умовах воєнного чи надзвичайного стану, невідкладного внесення змін до місцевого бюджету, інші питання щодо невідкладних робіт з ліквідації наслідків військової агресії, надзвичайних ситуацій або якнайшвидшої ліквідації особливо тяжких надзвичайних ситуацій, спричинених військовою агресією, спалахами, епідеміями та пандеміями, чи реалізації повноважень, пов`язаних з такими обставинами, процедурні питання. Також, до порядку денного дистанційних пленарних засідань Ради можуть включатися питання планової та поточної діяльності Ради, що потребують оперативного вирішення.
З 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64 (зі змінами), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні було введено воєнний стан, який триває станом і на час розгляду справи.
Пунктом 24 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено поняття надзвичайної ситуації. Статтею 5 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що залежно від характеру походження подій, що можуть зумовити виникнення надзвичайних ситуацій на території України, визначаються такі види надзвичайних ситуацій: 1) техногенного характеру; 2) природного характеру; 3) соціальні; 4) воєнні.
Ураховуючи, що передбачені законодавством функції відповідача із управління об`єктами спільної власності є реалізацією повноважень, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності області в умовах воєнного стану, суд погоджується із твердженням відповідача, що питання ліквідації Управління майном Сумської обласної ради може відноситися до питання діяльності ради щодо потребують оперативного вирішення, а тому розгляд такого питання під час проведення пленарного засідання сесії обласної ради в дистанційному режимі відповідає вимогам законодавства.
Щодо доводів про змішаний режим проведення пленарного засідання, суд зауважує, що відповідно до пункту підпункту 3 пункту 11-1 Розділу V ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» під час дистанційного засідання має бути забезпечена можливість реалізації прав депутатів місцевих рад, членів виконавчого комітету ради, ідентифікація особи, яка бере участь у засіданні колегіального органу, встановлення та фіксацію результатів голосування щодо кожного питання. Ідентифікація депутатів Сумської обласної ради, що брали участь у дистанційному пленарному засіданні сесії, як встановлено з відеозапису, долученого представником відповідача до матеріалів справи, забезпечувалась відеофіксацією такої особи за допомогою програми ZOOM та голосовим повідомленням про її присутність і волевиявлення з кожного питання, що ставилось на голосування. Крім того, як вбачається з пояснень представника відповідача, а також листа Сумської обласної ради всі депутати обласної ради та запрошені були підключені до дистанційного засідання відеоконференції за допомогою платформи Zoom, у тому числі ті, що перебували в приміщенні обласної ради (а.с.105). При цьому, для забезпечення реалізації депутатами права на участь у дистанційному пленарному засіданні саме в режимі відеоконференції та підключення до відеоконференції кожному депутату надсилалась відповідна технічна інформація (дана обставина не заперечується представниками позивача), але ні законодавство України, ні програма Zoom не передбачає вимог щодо індивідуальної реєстрації (під`єднання до відео конференції) кожного депутата окремо у програмі, що забезпечує проведення дистанційного засідання ради, для участі у такій відеоконференції.
А відтак доводи представника позивача про проведення пленарного засіданні в змішаному режимі не приймаються судом до уваги.
З приводу доводів позивача щодо відсутності звуку під час відеоконференції та відсутності звукозапису відеоконференції 15 сесії 8 скликання Сумської обласної ради у ході розгляду питання щодо ліквідації Управління майном Сумської обласної ради, що на думку представника позивача підтверджує неможливість достеменного встановлення волевиявлення депутатів з цього питання, їх кількість та результати голосування, суд враховує наступне.
З дослідженого відеозапису пленарного засідання дійсно вбачається відсутність аудіо відтворення певних частин такого засідання і зауваження депутатів обласної ради з приводу відсутності звуку, однак якість сигналу та результати запису проведення засіданні за допомогою платформи Zoom не може вплинути на правомірність самого рішення та ставити під сумнів результати голосування в цілому.
Поряд з цим, суд зауважує, що ZOOM це не програма проведення сесії, голосування та підрахунку голосів, а програма для проведення відео конференцій онлайн. Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Ураховуючи, що кількісний склад депутатів Сумської обласної ради восьмого скликання складає 64 депутати, судом встановлено, що кворум для правомочності сесії та прийняття рішень становив 33 депутати.
Як вбачається з результатів голосування стосовно розгляду питання ліквідації Управління майном Сумської обласної ради на пленарному засіданні 15 сесії 8 скликання Сумської обласної ради від 17 лютого 2023 року судом встановлено, що за прийняття оскаржуваного рішення проголосувало: "за" - 42 депутати, "утримались" - 3 депутати, "проти" - 0 депутатів (а.с.103). Таким чином, рішення прийнято правомочним складом ради.
Крім того, суд враховує, що заперечень щодо результатів голосування від депутатів Сумської обласної ради не надходило. Таких доказів суду не надано.
Також варто відмітити, що проєкт рішення «Про ліквідацію Управління майном Сумської обласної ради» було включено до порядку денного п`ятнадцятої сесії обласної ради у встановленому порядку. Проєкт рішення, які пропонувалось для розгляду у тому числі оскаржуваного, було надіслано депутатам заздалегідь (а.с.17), що не заперечувалось позивачем чи його представником. Доказів того, що прийняте на сесії оскаржуване рішення відрізнялось від надісланого проєкту суду надано не було.
А відтак вказані вище доводи представника позивача судом не приймається до уваги.
Стосовно посилання представника позивача на необхідність утворення секретаріату сесії та затвердження регламенту роботи сесії, суд погоджується, що дійсно відповідно до статті 51 Регламенту після відкриття сесії головуючий послідовно ставить на розгляд такі питання, серед яких: 3) утворення секретаріату сесії; 6) затвердження регламенту сесії. Однак, відповідно до статті 52 Регламенту до повноважень секретаріату належить вирішення окремих організаційних питань роботи сесії, а відповідно до статті 61 Регламенту регламент роботи сесії визначає тривалість доповідей, співдоповідей, виступів тощо. Таким чином, реалізація вказаних норм є організаційними питаннями, які не можуть впливати на правомірність прийняття оскаржуваного рішення.
Суд вказує на необхідність дотримання встановленої законом процедури прийняття відповідного акту та зауважує, що саме по собі порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі №804/639/18.
За усталеною практикою Верховного Суду порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень може бути підставою для скасування такого рішення, проте, лише за умови, що таке порушення вплинуло або об`єктивно могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення. Тобто, не кожне порушення, допущене суб`єктом владних повноважень, вважається таким, що безумовно впливає на правильність та обґрунтованість висновків такого суб`єкта.
Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення". Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
З огляду на встановлені обставини справи та правові норми чинного законодавства, суд вважає, що існування будь яких імовірних процедурних порушень, на які посилається позивач, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки при його прийнятті Сумська обласна рада діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У контексті оцінки доводів позовної заяви, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи адміністративного позову отримали достатню оцінку.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24.07.2024.

Суддя І.Г. Шевченко