Справа № 420/12468/24
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, Державної судової адміністрації України, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, Державної судової адміністрації України, про: визнання протиправними дії (бездіяльність) Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за періоди з 01.01.2021 року по 05.05.2022 року та з 15 листопада 2023 року по 26 грудня 2023 року (в тому числі, з якої обраховувалася відпустка та оплата днів непрацездатності), вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму в розмірі 2102 грн; зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області нарахувати та виплатити позивачу суддівську винагороду за періоди: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року включно (в тому числі оплату відпустки та допомоги на оздоровлення), обчислену виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн, з 01.01.2022 року по 05.05.2022 року (в тому числі, з якої обраховувалася відпустка. оплата днів непрацездатності), обчислену виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн, з 15 листопада 2023 року по 26 грудня 2023 року, обчислену виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн, вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, обчислену виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 3028 грн. з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів; визнання протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди мені за періоди: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, виходячи із встановленого на 01.01.2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн., з 01.01.2022 року по 04.05.2022 року виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн., з 15.11.2023 року по 26.12.2023 року виходячи із встановленого: на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн., вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, виходячи із встановленого з 01.01.2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн; зобов`язання Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати позивачу суддівської винагороди, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб за періоди з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 року у розмірі 2270 грн.; з 01.01.2022 року по 05.05.2022 року, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022 року у розмірі 2481 грн.; з 15.11.2023 року по 26.12.2023 року виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 року у розмірі 2684,00 грн.; вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, виходячи із встановленого з 01.01.2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.

Ухвалою суду від 17.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві вказав, що Указом Президента України №341/2016 від 22.08.2016 позивач був переведений з Суворовського районного суду міста Херсону суддею в Херсонській міський суд Херсонської області та рішенням Вищої ради правосуддя України від 19 грудня 2023 року був звільнений у відставку. Як вказав позивач, у період з 01.01.2021 року йому нараховувалася та виплачувалася суддівська винагорода, та інші виплати, яка розраховувалась виходячи з прожиткового мінімуму 2102 грн. Разом з тим, статтею 135 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» фактично встановлено, що для визначення розміру суддівської винагороди може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб та не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена цим Законом. В той ж час, як вказав позивач, прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений: -в період з 01.01.2021 року 2270 грн., -в період з 01.01.2022 року 2481 грн -в період з 01.01.2023 року 2684,00 грн,-в період з 01.01.2024 року 3028,00 грн та повинен був застосовуватися для визначення базового розміру посадового окладу судді, а застосування окремого прожиткового мінімуму 2102,00 грн є неправомірним.

30.05.2024 до суду від Територіального управління ДСА України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову до Територіального управління ДСА України в Херсонській області. Так, відповідач зазначив, що Законом № 1082-ІХ запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, яка станом на 1 січня 2021 року складає 2102 гривні та з прийняттям Закону № 1082-ІХ зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а розрахункова величина. Поряд з цим, Територіальне управління, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, не мало правових підстав для виплати суддівської винагороди без застосування норм статті 7 Закону № 1082-ІХ, яким визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2021 року у розмірі 2102 гривні. Враховуючи, що законодавець визначив з 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні, Територіальне управління, як розпорядник коштів нижчого рівня, повинен нараховувати та виплачувати за періоди 01.01.2021 31.12.2021, 01.01.22- 05.05.2022 року та 15.11.2023- 26.12.2023 року суддівську винагороду із застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік».

07.06.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив згідно якої позивач вказав, що не є правомірним застосування відповідачем замість передбаченою статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», гарантованої Конституцією України, як пріоритетної, однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на інший вид розрахункової величини, яка не, а саме новостворену розрахункової величини - прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, який вводиться положеннями статей 7 Законів №1082-ІХ, №1928-ІХ, № 2710-ІХ та, що державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань по грошової винагороді.

14.06.2024 до суду від представника відповідача ДСА України надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що ні Державна судова адміністрація України, ні Територіальне управління не приймали жодних управлінських рішень щодо застосування встановленого прожиткового мінімуму, який передбачений в Законі України «Про державний бюджет України» на відповідний рік в розмірі 2102 грн. Як вказав відповідач, з системного аналізу норм бюджетного законодавства вбачається, що розпорядник бюджетних коштів має право здійснювати відповідні видатки, у тому числі пов`язані з виплатою заробітної плати, виключно в межах бюджетних асигнувань. З огляду на викладене, ДСА України та Територіальне управління у спірних правовідносинах при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди діяли в межах чинного законодавства та виділених бюджетних асигнувань. Що стосується позиції Верховного Суду та позивача, про те, що відповідач у спірних правовідносинах при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди повинен керуватися виключно Законом України «Про судоустрій та статус суддів», зазначаємо. ДСА України як державний орган та головний розпорядник бюджетних коштів у спірних правовідносинах та Територіальне управління як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не мають повноважень надавати оцінку прийнятим законам на їх відповідність Конституції України, а зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому у відповідачів були відсутні будь-які правові підстави не виконувати вказані вимоги чинних законів України. Більше того, в спірних правовідносинах ДСА України не є судом або ж органом/ установою, який відповідно до статті 7 КАС України вирішує справи та застосовує відповідні джерела права (вирішуючи питання про застосування або не застосування того чи іншого закону чи іншого правового акта). Реалізовуючи свої повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, у спірних правовідносинах ДСА України, як вказав відповідач, позбавлена можливості надавати оцінку будь якому закону на предмет його якості та/або конституційності. Більш того, як вказав відповідач, позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату всупереч нормі, що зазначена в Законах № 1082-ІХ , № 1928-ІХ та № 2710-IX (вийти за межі повноважень), яка є чинною, неконституційною не визнавалася (у спосіб та межах, що не передбачений Законом) та відповідно задоволення таких позовних вимог призведе до ухвалення завідомо незаконного рішення. Більш того, рішенням Вищої ради правосуддя від 19.12.2023 №1347/0/15-23 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Херсонського міського суду Херсонської області у зв`язку з поданням заяви про відставку та відповідно спірний період охоплюється до 19.12.2023 (включно), а не до 01.01.2024, як зазначає позивач.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 працював суддею Херсонського міського суду Херсонської області, що сторонами по справі не заперечувалось та відповідно до рішення голови Верховного Суду №28/0/149-2 від 27.04.2022 року був відряджений до Татарбунарського районного суду Одеської області для здійснення правосуддя з 28.04.2022 року.

Рішенням ВРП від 26.09.2023 року №911/0/15-23 Про дострокове закінчення відрядження судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 до Татарбунарського районного суду Одеської області відрядження позивача було достроково закінчене з 15.11.2023 року.

Рішенням ВРП від 19.12.2023 №1347/0/15-23 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Херсонського міського суду Херсонської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.01.2021 року по 05.05.2022 року та з 15 листопада 2023 року по 19 грудня 2023 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , вихідна допомога у зв`язку зі звільненням, виплачувалась виходячи з прожиткового мінімуму 2102,00грн.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та Законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» в Україні установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на:

01 січня 2021 року - 2270 гривень,

01 січня 2022 року - 2481 гривня,

01 січня 2023 року - 2684 гривні;

працездатних осіб на 2021-2023 роки, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових та митних органів, становить 2102 грн.

Таким чином, вказаною нормою Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», разом із встановленням на 01 січня відповідного року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірах 2 270грн., 2481грн. та 2684грн., був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як «для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових та митних органів», розмір якого становить 2102грн.

Виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII.

Водночас, норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Зокрема, цей висновок узгоджується із змінами до Конституції України, внесеними Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, що набрали чинності 30.09.2016.

Так, Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 №1401-VIII, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, а саме: «Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій».

Таким чином, Конституція України, у редакції Закону №1401-VIII, вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій.

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Крім того, такого виду прожиткового мінімуму, як «для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових та митних органів» не передбачено у Законі України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV.

Слід зазначити, що вказаним Законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Закріплення статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових та митних органів, законодавцем не внесено змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, а також в Закон України «Про прожитковий мінімум» №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму.

При цьому, Закони України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «;Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік» не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом, яким є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема в рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 01.12.2004 № 19-рп/2004, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 03.06.2013 № 3-рп/2013, а також від 04.12.2018 № 11-р/2018.

Водночас, Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною 2 статті 130 Конституції України та частиною 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII.

Статтею 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Оскільки Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися або змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, а також те, що рішенням ВРП від 19.12.2023 №1347/0/15-23 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Херсонського міського суду Херсонської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача шляхом:

-визнання протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за періоди з 01.01.2021 року по 05.05.2022 року та з 15 листопада 2023 року по 19 грудня 2023 року, вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму в розмірі 2102 грн;

- зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за періоди: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року включно, обчислену виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн, з 01.01.2022 року по 05.05.2022 року, обчислену виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн, з 15 листопада 2023 року по 19 грудня 2023 року, обчислену виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн, вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, обчислену виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2684,00 грн. з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

З урахуванням викладеного та того, що позивач звільнений з посади судді з 19.12.23, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 19.12.2023 по 26.12.2023 року та виплати вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, виходячи із встановленого з 01.01.2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди мені за періоди: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, виходячи із встановленого на 01.01.2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн., з 01.01.2022 року по 04.05.2022 року виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн., з 15.11.2023 року по 26.12.2023 року виходячи із встановленого: на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн., вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, виходячи із встановленого з 01.01.2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн; зобов`язання Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати позивачу суддівської винагороди, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб за періоди з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 року у розмірі 2270 грн.; з 01.01.2022 року по 05.05.2022 року, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022 року у розмірі 2481 грн.; з 15.11.2023 року по 26.12.2023 року виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 року у розмірі 2684,00 грн.; вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, виходячи із встановленого з 01.01.2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, судом встановлено наступне.

За правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2023 року у справі № 120/19262/21-а, зважаючи на положення статей 148, 149 Закону № 1402-VIII у системному взаємозв`язку з положеннями частин першої, другої, п`ятої статті 22, частини першої статті 23 БК України, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України.

Розпорядники бюджетних коштів при затвердженні бюджетного кошторису на виплату суддівської винагороди, застосовували розрахункову величину 2102,00 грн та, відповідно, бюджетні асигнування, які проводились/проводяться на виплату суддівської винагороди здійснювались та здійснюються у відповідності до бюджетного законодавства України з розрахунку 2102,00 грн.

Відтак, ДСА України не забезпечено ТУ ДСА в Херонській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди позивачу у розмірі, встановленому законодавством, а тому відповідні позовні вимоги до ДСА України, з урахуванням задоволених позовних вимог до ТУ ДСА в Херсонській області, підлягають частковому задоволенню шляхом: визнання протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за періоди: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, виходячи із встановленого на 01.01.2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн., з 01.01.2022 року по 04.05.2022 року виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн., з 15.11.2023 року по 19.12.2023 року виходячи із встановленого на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн., вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, виходячи із встановленого на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн; зобов`язання Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб за періоди з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 року у розмірі 2270 грн.; з 01.01.2022 року по 05.05.2022 року, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022 року у розмірі 2481 грн.; з 15.11.2023 року по 19.12.2023 року виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 року у розмірі 2684,00 грн; вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, виходячи із встановленого на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за періоди з 01.01.2021 року по 05.05.2022 року та з 15 листопада 2023 року по 19 грудня 2023 року, вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму в розмірі 2102 грн.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за періоди: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року включно, обчислену виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн, з 01.01.2022 року по 05.05.2022 року, обчислену виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн, з 15 листопада 2023 року по 19 грудня 2023 року, обчислену виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн, вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, обчислену виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2684,00 грн. з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за періоди: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, виходячи із встановленого на 01.01.2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн., з 01.01.2022 року по 04.05.2022 року виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн., з 15.11.2023 року по 19.12.2023 року виходячи із встановленого на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн., вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, виходячи із встановленого на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України (код , вул.Липська 18/5, м.Київ) забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області (код , вул. Перекопська 5, м.Херсон) бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суддівської винагороди, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб за періоди з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 року у розмірі 2270 грн.; з 01.01.2022 року по 05.05.2022 року, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022 року у розмірі 2481 грн.; з 15.11.2023 року по 19.12.2023 року виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 року у розмірі 2684,00 грн; вихідної допомоги у зв`язку з звільненням у відставку, виходячи із встановленого на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра