Справа № 646/5542/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 р. Справа № 646/5542/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Барабанова В.В., м. Харків, повний текст складено 06.06.24 по справі № 646/5542/24

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту відповідач, ДС України з безпеки на транспорті), в якому просила суд:

- скасувати повністю постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серія № 00011518 від 17 липня 2023 року, про накладення адміністративного стягнення, у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн. та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- скасувати повністю постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серія АА № 00011830 від 18 липня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- - скасувати повністю постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серія 00016456 від 10 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про протиправність оскаржуваних постанов серії АА № 00011830 від 18 липня 2023 року, серії АА № 00016456 від 10 січня 2024 року, серії АА № 00011518 від 17 липня 2023 року, як таких, що складені з порушенням вимог ст. 245, 280 КУпАП, та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (далі по тексту Інструкція № 512), зокрема, постанови не містять відомостей про смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, марку, модель, державний номерний знак транспортного причепу, заднього державного номерного знаку причепу, категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повну масу транспортного засобу.

Крім того, хоча у постановах і вказана загальна кількість вісей (5), однак не зазначено скільки вісей було на тягачі, а скільки на причепі, а також не розраховано окремо де саме було перевантаження у абсолютних та відносних показниках окремо на автомобілі та причепі. З огляду на те, що дані відомості є ключовими, оскільки саме від них залежить градація навантаження у розумінні п. 22.5 Правил дорожнього руху України (далі по тексту ПДР України), їх відсутність ставить під сумнів врахування таких критеріїв при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм.

Звернула увагу на порушення відповідачем процесуальних норм після притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Так, зокрема, всупереч вимог абзацу 10 пункту 8 Інструкції № 512 (постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення), на примірниках постанов серії АА № 00011830 від 18 липня 2023 року, серії 00016456 від 10 січня 2024 року, серії № 00011518 від 17 липня 2023 року відсутні відомості про дату набрання постановами законної сили.

Щодо строку звернення до суду з позовом пояснила, що спірні постанови позивач не отримувала, а про їх існування дізналася лише 03.05.2024 після отримання примірників на запит адвоката.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.06.2024 по справі № 646/5542/24 в задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Василенко Наталія Миколаївна, до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на ненадання судом оцінки всім аргументам учасників справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.06.2024 по справі № 646/5542/24 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ; розглянути справу № 646/5542/24 за участі представника апелянта.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про хибність висновків суду першої інстанції з приводу того, що п. 3 Інструкції № 512 не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортний засіб, оскільки визначення в пункті 3 розділу ІІ вказаної Інструкції примірної форми постанови про адміністративне правопорушення свідчить про те, що остання у повному обсязі повинна відповідати визначеним вимогам.

Звернув увагу, що постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки постанова є саме тим рішенням суб`єкта владних повноважень, що оскаржується, в якому працівник державного органу відображає своє власне бачення порушень, допущених водієм і саме в цьому акті мають бути відображені докази, якими підтверджується факт вчинення правопорушення, чого, всупереч наведеному, зроблено не було.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення, тобто Державною службою з безпеки на транспорті, в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не виконано свій обов`язок із доказування, стверджувала про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Інші доводи дублюють зміст позову.

Відповідач у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти її задоволення, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі стверджував, що оскаржувані постанови відображають усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення та містять усі передбачені ст. 283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, порядку ознайомлення та оскарження.

Додатково зауважив, що наявність або відсутність інформації про тип транспортного засобу та причепу не впливає на ваговий норматив, який повинен бути застосований до транспортного засобу.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада" повідомлення про виклик у судове засідання.

Позивач, у надісланій до суду апеляційної інстанції заяві від 24.07.2024 просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 та ч. 2 ст. 313 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів, врахувавши положення ч. 9 ст. 205 КАС України, з огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але не прибуття всіх учасників справи у судове засідання, хоча вони і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, дійшла висновку про можливість здійснення розгляду справи у письмовому провадженні.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 транспортний засіб DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_3 є вантажним загальним бортовим (тип), повна маса 19000, маса без навантаження 9935, належить ОСОБА_1 .

Уповноваженою особою відповідачем 17.07.2023 складено постанову серії АА №00011518, згідно з якою встановлено, що 15.06.2023 о 12 год 53 хв., за адресою М-03, км 534+863, Харківська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 95.430, ДНЗ НОМЕР_4 . У постанові відображено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 9.93% (1.142 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Правопорушення зафіксовано автоматичним зважувальним комплексом WIM 81, WAGA-WIM35, № 12.

У зв`язку з чим, на позивача на підставі оскаржуваної постанови накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Вказана постанова надсилалась на адресу позивача рекомендованим листом 18.07.2023, проте повернута відповідачу 01.08.2023 через відсутність адресата за вказаною адресою.

Також, Уповноваженою особою відповідача 18.07.2023 складено постанову серії АА№00011830, згідно з якою встановлено, що 21.06.2023 о 11 год. 44 хв., за адресою М-03, км 534+863, Харківська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 95.430, ДНЗ НОМЕР_4 . У постанові відображено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6.643% (0.764 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Правопорушення зафіксовано автоматичним зважувальним комплексом WIM 81, WAGA-WIM35, № 12.

За вказаних обставин постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Вказана постанова надсилалась на адресу позивача рекомендованим листом 18.07.2023, проте повернута відповідачу 01.08.2023 у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Крім того, 10.01.2024 Уповноваженою особою відповідача складено постанову серії АА№00016456, згідно з якою встановлено, що 04.01.2024 о 17 год. 24 хв., за адресою М-22, км 74+810, Полтавська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 95.430, ДНЗ НОМЕР_4 . У постанові відображено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.5% (0.99 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Правопорушення зафіксовано автоматичним зважувальним комплексом WIM 7, WAGA-WIM35, зав. № 1. За вказаних обставин постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Вказана постанова надсилалась на адресу позивача рекомендованим листом 10.01.2024, проте повернута відповідачу 22.01.2024 у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідачем повідомлено, що фіксація руху транспортних засобів позивача через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що стало підставою для притягнення позивача до відповідальності, здійснено приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 81, WAGA-WIM35, № 12, який є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується: сертифікатом відповідності № UA.TR. 113-0619/13F-22; сертифікатом перевірки типу № UA.TR.113-0619-21.

Справність та придатність автоматичного зважувального комплексу WIM 7, WAGA- WIM35, зав. № 1, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі підтверджується: сертифікатом відповідності UA.TR. 113-0695/02F-21; сертифікатом перевірки типу UA.TK.113-0695-21; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 1471 від 07.11.2023.

Відповідно до постанови серії АА№ 00011518 від 17.07.2023 року та картки габаритно-вагового контролю зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу.

кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; 3 вісь; 4 вісь; 5 вісь;

відстань між вісями 1-2: 5330 мм, 2-3: 6610 мм, 3-4: 1290 мм; 4-5: 1290 мм;

навантаження на вісь 1 - 6700 кг, 2 - 15050 кг, 3 - 5300 кг, 4 - 4900 кг; 5 - 4750 кг;

загальна маса - 36700 кг.

висота - 4.123 м.; ширина - 2.655 м.; довжина - 18.625 м.;

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: (15050 - 11500 - ( 16%х 15050)/ 11500)х100 = 9.93%

Таким чином, перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу складає 9.93% (1.142 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон.

Відповідно до постанови серії АА№ 00011830 від 18.07.2023 року та картки габаритно-вагового контролю зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу.

кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 ВІСЬ;3 ВІСЬ;4 ВІСЬ;5 ВІСЬ;

відстань між вісями 1-2: 5330 мм, 2-3: 6610 мм, 3-4: 1290 мм; 4-5: 1290 мм;

навантаження на вісь 1 - 8200 кг, 2 - 14600 кг, 3 - 5350 кг, 4 - 5300 кг; 5 - 5300 кг,-

загальна маса - 38750 кг.

висота - 4.132 м.; ширина - 2.694 м.; довжина - 18.591 м.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: (14600 - 11500 - ( 16%х 14600)/ 11500)х100 = 6.643% Таким чином, перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу складає 6.643% (0.764 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон.

Відповідно до постанови серії АА№00016456 від 10.01.2024 року та картки габаритно - вагового контролю зафіксовано фактичні параметри транспортно засобу.

кількість вісей - 2 шт.; спарені колеса - 2 вісь;

відстань між вісями 1-2: 5420 мм;

навантаження на вісь 1 - 7600 кг; 2 - 13500 кг;

загальна маса - 21100 кг.

висота - 4.081 м.; ширина - 2.627 м.; довжина - 9.699 м.;

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: (21100 - 18000 - ( 10%х 21100)/ 18000) х100 = 5.5%

Таким чином, перевищення загальної маси транспортного засобу складає 5.5% (0.99 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон.

Перевищення нормативних габаритних параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT).

Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.

Судом встановлено, що у Куп`янському відділі державної виконавчої служби Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувають на виконанні виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 , а саме: ВП№ 72656293, ВП№72656133 та ВП№ 74234517, які відкриті на підставі вищевказаних постанов відповідача.

Не погодившись із постановами відповідача про накладення адміністративного стягнення від 17.07.2023, від 18.07.2023 та від 10.01.2024, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та доведення відповідачем належними та допустимими доказами фактів вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, що слугувало підставою для винесення спірних постанов.

Надаючи оцінку доводам позивача з приводу того, що ОСОБА_2 не є суб`єктом відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП судом зазначено, що в силу положень ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (в тому числі за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП) несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. При цьому, за відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ уповноваженій посадовій особі відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення надаються відомості про особу за якою зареєстрований транспортний засіб, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку про вірне визначення відповідачем належного суб`єкта адміністративного правопорушення - ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції відхилено доводи позивача щодо невідповідності спірних постанов вимогам Інструкції № 512, оскільки інформація щодо смуги руху, напрямку руху, максимально дозволеного навантаження на вісь, марки, моделі, державного номерного знаку причепу, категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількість коліс) на вісі, не є обов`язковою для встановлення складу правопорушення та зазначається уповноваженою особою за можливості встановлення такої інформації.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі по тексту Закон № 3353-XII) встановлено Правилами дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону № 3353-XII, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначені Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі по тексту - Правила № 30).

Відповідно до п. 4 Правил № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема: б) фактичної маси: вантажні автомобілі - двовісний автомобіль, для доріг державного значення - 18 тонн, місцевого значення 14 тонн, в) навантаження на вісь: на одинарну вісь для доріг державного значення, 11,5 тонн, місцевого значення 7 тонн.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75).

Вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

На ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшими фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть встановлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для автомобільних доріг загального користування державного значення.

Дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 р. про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення.

Приписами ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Виходячи зі змісту ч. 7 ст. 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 14-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.279-7 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Положеннями ч. 1 ст. 279-5 КУпАП встановлено, що у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач) для автоматизованого обліку регламентована положеннями Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2022 р. № 1145 (далі по тексту Порядок № 1145).

Згідно із п. 4 Порядку № 1145 належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

З аналізу наведених норм слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-2 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, виноситься на власника транспортного засобу або належного користувача.

Як встановлено судом першої та підтверджено в суді апеляційної інстанції власником транспортного засобу тентованого загального вантажного бортового DAF XF 95.430 державний номерний знак НОМЕР_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

Докази внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про іншого належного користувача вказаного транспортного засобу матеріали справи не містять.

Отже, адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортним засобом тентованого загального вантажного бортового DAF XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_4 , автомобільними дорогами покладається на власника такого транспортного засобу - ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірні постанови серії АА № 00011830 від 18 липня 2023 року, серії 00016456 від 10 січня 2024 року, серії № 00011518 від 17 липня 2023 року містять всі обов`язкові відомості, передбачені ст. 283 КУпАП.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою у автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Вказане свідчить, що Інструкцією № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови.

Проаналізувавши зміст додатку 1 до Інструкції № 512 (в редакції на час складення спірної постанови), яким передбачено форму постанови, колегія суддів зазначає, що остання вимагає обов`язкове зазначення уповноваженою особою наступних відомостей: дата, час, індекс та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 143 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта, опис обставин, частина статті, стаття КУпАП, за якими передбачено відповідальність, прізвище, сума штрафу.

Отже, за нормативно встановленою формою не передбачено обов`язкового зазначення в постанові причепу, його типу та державного номерного знаку, на відсутність яких вказує позивач. Колегія суддів враховує, що опис обставин правопорушення здійснюється на розсуд уповноваженої особи та має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, а вказана Інструкція № 512, як підзаконний нормативно-правовий акт, визначає перелік інформаційних даних, які можуть, а не повинні, міститися у постанові в залежності від обставин вчинення порушення.

Колегія суддів враховує, що відомості, на обов`язковості зазначення яких наполягає позивач, передбачені Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 р. № 623) (далі по тексту Порядок № 1174) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, за визначенням, наведеним в п. 2 Порядку № 1174 метадані - структуровані дані, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями.

Відповідно до п. 15 Порядку № 1174 метадані повинні містити дані про:

засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі);

фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;

відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Дослідивши наявні в матеріалах справи метадані до постанов серії АА № 00011830 від 18 липня 2023 року, серії 00016456 від 10 січня 2024 року, серії № 00011518 від 17 липня 2023 року, колегією суддів встановлено, що останні містять відомості про наявність причепу (його фото), у тому числі державного номерного знаку НОМЕР_5 .

Крім того, зі змісту спірних постанов вбачається, що останні окрім обов`язкових відомостей, передбачених ст. 283 КУпАП, містять також додаткову інформацію, передбачену Інструкцією № 512, зокрема відмітку про врахування похибки, формулу розрахунку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу (кількість осей; спарені колеса, відстань між осями, навантаження на кожну вісь та загальну масу).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відповідність постанов серії АА № 00011830 від 18 липня 2023 року, серії 00016456 від 10 січня 2024 року, серії № 00011518 від 17 липня 2023 рок вимогам, встановленим ст. 283 КУпАП.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Приписами ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зазначає, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження порушення позивачем п. 22.5 ПДР відповідачем до матеріалів справи надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 1471 (а.с. 55), сертифікати відповідності (а.с. 56), сертифікати перевірки типу (а.с. 57-59), інформаційні карти габаритно-вагового контролю, фото транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 61-66).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірні постанови містять інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, а саме постанова серія АА № 00016456 від 10.01.2024 технічний засіб WIM 7, WAGA-WIM35, зав. № 1, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії № 04/4380; 1470, чинний до 07.11.2024;

Постанова серія АА № 00011830 від 18.07.2023 технічний засіб WIM 81, WAGA-WIM35, № 12, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії № 0695/13F-22, чинний до 21.12.2023;

Постанова серія АА № 00011518 від 17.07.2023 технічний засіб WIM 81, WAGA-WIM35, № 12, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії № 0695/13F-22, чинний до 21.12.2023.

Копії свідоцтв про повірку технічного засобу також надано до матеріалів справи.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком № 1174.

Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163 (далі по тексту - Технічний регламент засобів вимірювальної техніки).

Положеннями п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки передбачено, що засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

На виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Як передбачено ч. 2 ст. 12 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», наукові метрологічні центри у сферах діяльності, визначених положеннями про них та нормативно-правовими актами, зокрема, проводять оцінку відповідності засобів вимірювальної техніки; проводять калібрування та повірку засобів вимірювальної техніки.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності. Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно- правовими актами.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Нормами п. 2 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки встановлено, що його дія поширюється на засоби вимірювальної техніки, зазначені у додатках 3-12, а саме автоматичні зважувальні прилади.

Відповідно до п. 114 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, виробник наносить знак відповідності і додаткове метрологічне маркування, передбачені Технічним регламентом, і під відповідальність призначеного органу, зазначеного в пункті 106 цього додатка, його ідентифікаційний номер на кожний окремий засіб вимірювальної техніки, який відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу, та застосовним вимогам Технічного регламенту.

З наявного в матеріалах справи сертифікату відповідності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 81, WAGA-WIM35, № 12 номер сертифіката перевірки типу № UA.TR.113-0695-21, вбачається, що прилад підсистема габаритного контролю транспортних засобів SIZE-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA» відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту.

Із наявного в матеріалах справи сертифікату відповідності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 7, WAGA-WIM35, зав. № 1 номер сертифіката перевірки типу № UA.TR.113-0619-21, вбачається, що прилад підсистема габаритного контролю транспортних засобів WAGA -WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA» відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту.

Колегія суддів зазначає, що наявними в матеріалах справи копіями сертифікату перевірки типу щодо технічних засобів: WIM 81, WAGA-WIM35, № 12 та WIM 7, WAGA-WIM35, зав. № 1 Підсистема вагового контролю транспортних засобів, виданого 21.09.2021 зі строком дії до 20.09.2031 та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, чинного до 07.11.2024, підтверджено, що засоби вимірювальної техніки, якими здійснено автоматичну фіксацію порушення ПДР, належним чином сертифіковані та відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки та Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», є справними та придатними до експлуатації.

Згідно з п.п. 12-15 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про:

засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на вісь, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на осі);

фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;

відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Слід зауважити, що аналіз положень Порядку № 1174 свідчить про те, що система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

З вищевикладеного можливо дійти висновку, що процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, та має як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зі змісту постанови від 10.01.2024 серії АА № 00016456 вбачається, що ОСОБА_1 , як відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу DAF XF 95.430 державний номерний знак НОМЕР_4 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5. ПДР України : перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,5% (0,99 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон.

Постановою зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей 2 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між осями 1-2: 5420 мм;

навантаження на вісь 1 7600 кг, 2- 13500 кг, загальна маса 21100 кг;

висота 4,081 м, ширина 2,627 м, довжина 9,699 м.

Зазначені параметри відповідають тим, що містяться в автоматично сформованій інформаційній картці габаритно-вагового контролю.

Змістом інформаційної картки габаритно-вагового контролю підтверджено, що загальну масу транспортного засобу DAF XF 95.430 державний номерний знак НОМЕР_4 в момент вчинення правопорушення перевищено на 5,5% (0,99 тон), при дозволеному максимальному навантаженню в 18 тон, тобто позивачем перевищено максимальну допустиму масу транспортного засобу.

Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції № 512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 % Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР.

Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Як зазначено у спірній постанові похибка пристрою для параметру загальної маси ТЗ становить 10 % від фактичної маси ТЗ.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу виглядає так: 21100-18000-(10%х21100)/18000)х100=5,5%;

Зазначені показники відповідають тим, що містить оскаржувана постанова.

Зі змісту постанови від 18.07.2023 серії АА № 00011830 вбачається, що ОСОБА_1 , як відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу DAF XF 95.430 державний номерний знак НОМЕР_4 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5. ПДР України : перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,643% (0,764 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон.

Постановою зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; 3 вісь; 4 вісь; 5 вісь;

відстань між осями 1-2: 5330 мм; 2-3: 6610 мм, 3-4: 1290 мм, 4-5: 1290 мм;

навантаження на вісь 1 8200 кг, 2- 14600 кг, 3 5350 кг, 4 5300 кг, 5 5300 кг;

загальна маса 38750 кг;

висота 4,132 м, ширина 2,694 м, довжина 18,591 м.

Зазначені параметри відповідають тим, що містяться в автоматично сформованій інформаційній картці габаритно-вагового контролю.

Змістом інформаційної картки габаритно-вагового контролю підтверджено, що навантаження на одинарну вісь транспортного засобу DAF XF 95.430 державний номерний знак НОМЕР_4 в момент вчинення правопорушення перевищено на 6,643% (0,764 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон.

При цьому, показник зважування ахlеload-2 (навантаження на другу вісь) складає 14600 тон, що також свідчить про недотримання позивачем вимог, встановлених п. 22.5 ПДР, зокрема щодо допустимої ваги навантаження на одиночну вісь (2) 11,5 тон.

Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції № 512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 % Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР.

Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Як зазначено у спірній постанові похибка пристрою для параметру загальної маси ТЗ становить 10 % від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ 16%.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу виглядає так: 14600-11500-(16%х14600)/11500)х100=6,643%.

Зазначені показники відповідають тим, що містить оскаржувана постанова.

Зі змісту постанови від 17.07.2023 серії АА № 00011518 вбачається, що ОСОБА_1 , як відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу DAF XF 95.430 державний номерний знак НОМЕР_4 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5. ПДР України : перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 9,93% (1,142 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон.

Постановою зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; 3 вісь; 4 вісь; 5 вісь;

відстань між осями 1-2: 5330 мм; 2-3: 6610 мм, 3-4: 1290 мм, 4-5: 1290 мм;

навантаження на вісь 1 6700 кг, 2- 15050 кг, 3 5300 кг, 4 4900 кг, 5 4750 кг;

загальна маса 36700 кг;

висота 4,123 м, ширина 2,655 м, довжина 18,625 м.

Зазначені параметри відповідають тим, що містяться в автоматично сформованій інформаційній картці габаритно-вагового контролю.

Змістом інформаційної картки габаритно-вагового контролю підтверджено, що навантаження на одинарну вісь транспортного засобу DAF XF 95.430 державний номерний знак НОМЕР_4 в момент вчинення правопорушення перевищено на 9,93% (1,142 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон.

При цьому, показник зважування ахlеload-2 (навантаження на другу вісь) складає 15050 тон, що також свідчить про недотримання позивачем вимог, встановлених п. 22.5 ПДР, зокрема щодо допустимої ваги навантаження на одиночну вісь (2) 11,5 тон.

Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції № 512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 % Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР.

Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Як зазначено у спірній постанові похибка пристрою для параметру загальної маси ТЗ становить 10 % від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ 16%.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу виглядає так: 15050-11500-(16%х15050)/11500)х100=9,93%.

Зазначені показники відповідають тим, що містить оскаржувана постанова.

Слід врахувати, що інформація, яка міститься в автоматично сформованих технічним приладом картках габаритно-вагового контролю, а саме: пост: М-22 Полтава-Олександрія, км 74+810 (WAGA-WIM35, зав. № 1, час 2024-01-04 17:24:52.458, пост: М-03 Київ-Харків-Довжанський (на м. Ростов-на-Дону) (WAGA-WIM35, № 12, час 2023-06-21 11:44:10.709, пост М-03 Київ-Харків-Довжанський (на м. Ростов-на-Дону) (WAGA-WIM35, № 12, час 2023-06-15 12:53:19.916, не містять розбіжностей з відомостями, зазначеними у постановах серії АА № 00011830 від 18 липня 2023 року, серія АА № 00016456 від 10 січня 2024 року, серія АА № 00011518 від 17 липня 2023 року.

Колегія суддів зазначає, що спірні постанови серія АА № 00011830 від 18 липня 2023 року, серія АА № 00016456 від 10 січня 2024 року, серія АА № 00011518 від 17 липня 2023 року містять посилання на загальнодоступний веб-сайт в мережі інтернет: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА00016456/, https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА00011830/, https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА00011518/, на яких особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі, використавши ідентифікатор доступу h10SOnE5brYWi, M5tliP87pSV1T та ocHRbtu3nUATA, відповідно.

Так, суд апеляційної інстанції, перейшовши за вищевказаними посиланнями, встановив, що в системі «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень» наявні фотографії, з яких можливо ідентифікувати автомобіль з ввімкненими фарами та номерним знаком НОМЕР_4 , наближений номерний знак, наближений номерний знак причепу, віддалене фото транспортного засобу спереду в момент проїзду через пункт габаритно-вагового контролю.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наданими відповідачем до матеріалів справи фотографіями у сукупності з інформаційними картками габаритно-вагового контролю підтверджується факт пересування автомобілю DAF XF 95.430 державний номерний знак НОМЕР_4 через пункти зважування.

Колегія суддів зазначає, що подія та склад адміністративних правопорушень підтверджуються наданими відповідачем до матеріалів справи доказами, є належним чином доведеними та відображеними у спірних постановах.

Таким чином, доводи позивача щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, є такими, що спростовуються встановленими під час апеляційними перегляду обставинами та наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132- 1 КУпАП, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови серії АА № 00011830 від 18 липня 2023 року, серії АА № 00016456 від 10 січня 2024 року, серії АА № 00011518 від 17 липня 2023 року.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, вважає, що суд прийшов до вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.06.2024 по справі № 646/5542/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді І.С. Чалий С.П. Жигилій