Справа № 520/13118/24
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 липня 2024 р. Справа №520/13118/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №0-2033 від 08.02.2023.

В обґрунтування позову та у відповіді на відзив позивач зазначив, що враховуючи приписи ДК 018-2000, правовстановлюючі документи та технічну документацію, виробничий будинок - нежитлову будівлю літ. «А-6», за адресою: м. Харків, провулок Артюхівський, 38, за найбільшою часткою (питомою вагою) всієї її загальної площі (за головним функціональним призначенням) слід класифікувати як будівлю промислову. За приписами відповідного акту органу місцевого самоврядування ставка податку у розмірі 1% мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. нерухомості передбачена виключно для будівель готельних, офісних, торговельних, для публічних виступів, однак, всупереч законодавства, ГУ ДПС у Харківській області ставку податку розмірі 1% застосував до об`єкта, відносно якого відсутні об`єктивні дані про належність до зазначених вище категорій, а тому спірне рішення, на думку позивача, підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

У відзиві на позов відповідач вказав, що у зв`язку з наявною інформацією у контролюючого органу, даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 194,5 м2 перебуває об`єкт, який правомірно віднесений контролюючим органом при визначенні податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як до категорії «торгівельні» (здійснюється діяльність суб`єктів господарювання по КВЕД - 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля, КВЕД 47.91 - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет), так і до категорії «офісні» (здійснюється діяльність суб`єктів господарювання по КВЕД 47.91 - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет). Отже, зважаючи на викладене, ГУ ДПС у спірних правовідносинах забезпечено дотримання ч.2 ст. 19 Конституції України, при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Щодо вимоги відповідача розглядати справу з викликом сторін, суд зазначає, що така вимога міститься в прохальній частині відзиву на позовну заяву та не носить характеру процесуального документу, оскільки чинний КАС України визначає, що є заявою, клопотанням та запереченням.

Так, статті 166 та 167 КАС України містять чіткі вимоги до форми та змісту заяви, клопотання і заперечення. Проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що вимога, яка міститься у відзиві за правовою природою не є ані клопотанням, ані заявою, ані запереченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Суд наголошує, що оскільки зазначена вимога, заявлена представником відповідача у відзиві на позов, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 167 КАС України, то вона залишається без розгляду.

Повернення в даному випадку виконати фактично неможливо, оскільки зазначена вимога міститься в процесуальному документі відзиві на позов.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2017, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калінчук І.В., реєстр за № 706 ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі літ. «А-6», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Загальною площею 194,5 м2, право власності набуто 19.06.2017.

У автоматичному режимі засобами ІТС «Податковий блок» ОСОБА_1 нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сформовано податкове повідомлення-рішення від 08.02.2023 № 0-2033 на суму 11 670,00 грн на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік.

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначеного у податковому повідомленні-рішенні № 0-2035 від 08.02.2023: за об`єкт житлової нерухомості нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 194,5 м2, сума податку складає: 194,5 х 60,00 = 11 670,00 грн, де 194,5 - площа нежитлового приміщення, 60,00 - ставка податку у 2021 році (1% *6 000,00 гривень).

У відповідь на адвокатський запит листом №60084/6/20-40-24-05-10 від 27.11.2023 відповідачем на електронну адресу представника позивача надіслано податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2021 рік - №0-2033 від 08.02.2023.

05.04.2023 представник позивача звернувся до ГУ ДПС із заявою про проведення звірки в порядку п.п.267.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України (вх. ГУ ДПС №26331/6/73 від 11.04.2023).

ГУ ДПС у Харківській області листом від 09.05.2023 №24700/6/20-40-24-05-10 надіслало відповідь ОСОБА_1 , в якому зазначено, що податкові повідомлення- рішення є правомірними, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про технічні характеристики нежитлової нерухомості, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, тобто платником не проведена процедура внесення змін до реєстраційних даних відповідно до Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127.

Вважаючи, що відповідачем протиправно прийнято спірне рішення, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків і зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України ( далі ПКУ).

Нарахування та сплата податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регламентується ст. 266 ПКУ.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).

Відповідно до пп. 266.9.1 п. 266.9 ст. 266 ПКУ податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Згідно з положеннями п.266.5.1 п.266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ передбачено, що базовий податковий (звітний період) дорівнює календарному року.

Так, відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" (зі змінами та доповненнями), встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові згідно з додатком 1 цього рішення, яким передбачена ставка податку на нерухоме майно, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у розмірі 1 відсотка від мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр.

Відповідно до п.5 Додатку 1 до цього рішення ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні 1 відсоток; 2) будівлі офісні 1 відсоток; 3) будівлі торговельні 1 відсоток; 4) гаражі 0,1 відсотка; 5) будівлі промислові та склади 0,2 відсотка; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі 0 відсотків; 8) інші будівлі 0,1 відсотка.

Не є спірними обставини про те, що до об`єкта нежитлової нерухомості, що перебуває у власності позивача, контролюючим органом застосовано ставку податку у розмірі 1 % відсоток від мінімальної заробітної плати, встановленої законом до відповідного податкового періоду за 1 м2.

Позивач вважає, що до належного йому нерухомого майна повинна застосовуватись ставка податку як до складу, у той час як відповідач наполягає на правомірно застосування до будівлі ставки податку за торгівельні та офісні будівлі.

Так, відповідач зазначає, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 знаходиться нежитлова будівля літ. «А-6», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 194,5 м2. Відповідно до п.п. 1.2 п.1» Предмет договору» договору купівлі продажу, зазначеного раніше, придбане майно складається з нежитлової будівлі літ «А-6» загальною площею 194,5 м2.

Відповідно до інформації з центральної бази Державного реєстру фізичних осіб (далі- ЦБ ДРФО) ОСОБА_1 за 2021 рік виплачені доходи (ознака 106 - надання майна в лізинг, оренду) від 100 суб`єктів господарювання.

ГУ ДПС на підтвердження своїх доводів надає до суду: витяг із ЦБ ДРФО (вибірково) по 1 - юридичній особі та 34 фізичних особах - підприємцях, які отримують доходи від неспеціалізованої оптової торгівлі, роздрібної торгівлі, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет, зокрема ОСОБА_2 ( рнокпп НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( рнокпп НОМЕР_4 ); витяги з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( рнокпп НОМЕР_4 ), з яких вбачається, що одними із видів діяльності зазначених підприємців є КВЕД - 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля, 47.91 - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.

Крім того, згідно поданої декларації про майновий стан та доходи (наданої як фізичною особою) ОСОБА_1 за 2021 рік, у звітному 2021 році ним отримано дохід від надання майна в лізинг, оренду - 2 382 570,10 грн. (п. 10.4 розділу II декларації про майновий стан та доходи). В коді рядку 13 розділу VIII «Відомості про власне нерухоме майно, та або майно, що надається в оренду (суборенду)» позивачем самостійно зазначений об`єкт нерухомості, який надається ним в оренду та щодо якого визначено податкове зобов`язання: місцезнаходження - АДРЕСА_2 , загальна площа 194,5 м2, рік набуття у власність - 2017.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не зареєстрований фізичною особою - підприємцем, тобто не здійснює підприємницьку діяльність, що, на думку відповідача, свідчить про те, що дана будівля використовується іншими особами.

Позивач стверджує, що інструментом ідентифікації об`єктів нерухомості в частині їх належності до відповідних типів нерухомого майна є Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року № 507 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної виконавчої влади та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

ДК 018-2000 використовується для визначення статусу нежитлового приміщення, від якого залежить ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації на об`єкт нерухомого майна.

Даної правової позиції дотримується Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в Постанові від 31.01.2018 року. справа № 822/2624/16.

Відповідно до технічного паспорту, нежитлова будівля літ. «А-6», за адресою: м. Харків, провулок Артюхівський, 38, є виробничим будинком.

На думку позивача, враховуючи приписи ДК 018-2000, правовстановлюючі документи та технічну документацію, виробничий будинок - нежитлову будівлю літ. «А-6», за адресою: м. Харків, провулок Артюхівський, 38, за найбільшою часткою (питомою вагою) всієї її загальної площі (за головним функціональним призначенням) слід класифікувати як будівлю промислову, виходячи із наступного: загальна площа приміщень усього по літ. «А-6» - 7310,7 кв.м, з яких: основні виробничі (цехи, майстерні та склади) - 6648,3 кв.м., що складає 90,9% від загальної площі будівлі; допоміжні (підсобні приміщення) 662,4 кв.м., що складає 9,1 % від загальної площі будівлі.

На рівні двох розрядів коду будівля відноситься до підрозділу 12 «Будівля нежитлова», оскільки основні (виробничі) приміщення (цехи, майстерні та склади) та допоміжні приміщення, які відносяться до цього підрозділу, займають 100% загальної площі.

На рівні трьох розрядів - до групи 125 «Будівлі промислові та склади», оскільки основні (виробничі) приміщення (цехи, майстерні та склади), які відносяться до цієї групи займають найбільший відсоток 90,9 % (6648,3 кв.м.) загальної площі в межах розділу.

На рівні чотирьох розрядів нежитлову будівлю літ. «А-6» віднесено до класу «Будівлі промислові» код 1251, який включає криті будівлі промислового призначення.

Зазначена класифікація підтверджується висновком експерта (інженера з інвентаризації нерухомого майна) ТОВ «БУДГРУПП» щодо визначення функціонального призначення будівлі від 04.02.2021 № 3870121-1, копію якого надано до суду.

Оцінюючи такі доводи учасників справи, суд зауважує на аргументованості посилань позивача на постанову Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 822/2624/16, в якій викладено висновки про те, що ДК 018-2000 використовується для визначення статусу нежитлового приміщення, від якого залежить ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації на об`єкт нерухомого майна.

Так, в Розділі І Вступ ДК 018-2000 вказано, що будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень, повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення.

Головне призначення повинно бути визначене таким чином:

обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання;

потім будівля класифікується за методом "зверху - вниз". Будівлю спочатку відносять з» розділу (один розряд коду), що охоплює всю чи більшу частку всієї її загальної площі. Далі їх відносять до підрозділу (два розряди коду) - житлові будівлі, нежитлові будівлі за найбільшою питомою вагою площі в цій будівлі;

Наступним кроком визначається група (три розряди коду) за найбільшою часткою вс:-щ загальної площі в межах підрозділу.

Нарешті, вибирається належність будівлі до класу (чотири розряди коду) за найбільшою часткою всієї загальної площі у межах групи.

Висновком експерта (інженера з інвентаризації нерухомого майна) ТОВ «БУДГРУПП» щодо визначення функціонального призначення будівлі від 04.02.2021 № 3870121-1, а також наданими до суду доказами (технічним паспортом, експлікацією, тощо), підтверджено, що вказана будівля є промисловою, при цьому доказів того, що така будівля є торгівельною чи офісною, відповідачем до суду не надано.

Так, відповідач у відзиві стверджує про те, що учасники суспільних відносин не можуть правомірно очікувати чи розраховувати на отримання безпідставних податкових вигод у спосіб фізичного використання корисних властивостей об`єктів нерухомості без виконання обов`язків щодо сплати податків, передбачених Конституцією України, ПК України та іншими нормативно - правовими актами, та зазначає, що позивач надає вказану будівлю в оренду особам, які отримують дохід від оптової та роздрібної торгівлі, що підтверджує належними доказами.

Утім, такі дії позивача щодо розпорядження належним йому нерухомим майном та отримання від цього прибутку не можуть слугувати визначальним критерієм для визначення класифікації будівлі за умови віднесення будівлі до промислових на підставі досліджених судом документів (правовстановлюючих та технічних) з метою нарахування та сплати спірного у цій справі виду податку, відтак, такі аргументи відповідача у означеному контексті є неприйнятними.

Щодо аргументів відповідача про невідображення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей щодо цільового призначення нежитлової будівлі суд зазначає, що це нівелює обов`язку відповідача за відсутності такої інформації вжити заходів, спрямованих на з`ясування типу (цільового призначення) вказаної будівлі для визначення розміру ставки податку, враховуючи при цьому, що правовідносини щодо нарахування позивачу спірної ставки податку за інші періоди були предметом як і судового контролю (справа №520/662/21), так і адміністративного оскарження (рішення ДПС України від 12.07.2022).

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного рішення з огляду на неправомірне застосування контролюючим органом ставки податку 1% замість ставки для промислових будівель та складів, а тому податкове повідомлення - рішення №0-2033 від 08.02.2023 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №0-2033 від 08.02.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1200 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 25 липня 2024 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ