Справа № 620/10002/24
Суддя: Олена ЛУКАШОВА
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 липня 2024 року Чернігів Справа № 620/10002/24

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Лукашова О.Б., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (просп. Перемоги, 74,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції індексації грошового забезпечення;

зобов`язати відповідача виплатити одноразову грошову допомогу при збільненні зі служби в поліції з урахуванням індексації грошового забезпечення на момент звільнення та виплатити різницю недоотриманої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що бездіяльність відповідача щодо невключення при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби індексації грошового забезпечення є протиправною, оскільки індексація грошових доходів передбачена нормами законодавства.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви та доданими до неї документами, суд вбачає, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) та подана з дотриманням правил підсудності особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду суд зазначає таке.

Вирішуючи питання застосування норм КАС України та Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), Верховний Суд у постанові від 03.08.2023 у справі №280/6779/22 зазначив, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX від 01.07.2022 (далі Закон № 2352-ІХ) внесені зміни до норм КЗпП України.

Зокрема, частини 1 і 2 статті 233 КЗпП України викладені в новій редакції, згідно з якою працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, встановлено тримісячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

У той же час суд зазначає, що Закон № 2352-ІХ (набрав чинності 19.07.2022) не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто, його норми не мають зворотної дії в часі.

Отже, цей Закон містить норми прямої дії та поширює свою дію тільки на ті правовідносини, які виникли та існують після набрання ним чинності, тобто після 19.07.2022.

Відповідно зміст суб`єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Тобто, тривалість строку звернення до суду не змінюється у разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні правовідносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

Водночас тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

Таке правозастосування узгоджується з нормою частини 4 статті 3 КАС України, відповідно до якої закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений зі служби в поліції 14.06.2021, вказане підтверджується витягом з наказу від 14.06.2021 № 163/ос.

Отже, у позивача виникло право на звернення до суду з позов 15.06.2021, тобто під час чинності редакції статті 233 КЗпП України, що діяла до внесення змін Законом № 2352-ІХ.

Відтак, враховуючи правову позицію Верховного Суду у постанові від 20.11.2023 у справі № 160/5468/23, у даній справі до спірних правовідносин, які виникли до набрання чинності Законом України № 2352-IX від 01.07.2022, строк звернення до суду не застосовується та відповідно позивачем такий строк не пропущено.

Відтак, суд вважає за доцільне у задоволенні клопотання позивача про поновлення строків звернення до суду відмовити, оскільки такі строки ним порушені не були.

Підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених КАС України на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не встановлено.

Спір виник з публічно-правових відносин та відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України належить до юрисдикції адміністративних судів і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

За приписами частини 2 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

При ознайомленні з позовною заявою суддею встановлено, що позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно із частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України належить до справ незначної складності (пункт 20 частини 1 статті 4; частини 2 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України) та у відповідності до статті 257, статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України має розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності та підлягає вирішенню за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, а також зважаючи на відсутність необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у судовому засіданні суд вбачає наявність підстав для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Керуючись статтями 171, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В:

1.Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

2.Розгляд справи здійснюватиметься одноособово суддею Лукашовою О.Б. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

3.Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, або заяви про визнання позову.

4.У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 6 статті 162 КАС України).

5.Роз`яснити відповідачу, що відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

6.Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив з врахуванням вимог статті 163 КАС України.

7.Встановити відповідачеві п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення з врахуванням положень статті 164 КАС України.

8.Роз`яснити учасникам справи, що до заяв по суті справи мають бути додані документи, що підтверджують надіслання таких заяв та доданих до них документів іншим учасникам справи.

9.Повідомити відповідача суб`єкта владних повноважень, що копію позовної заяви та додані до неї документи можуть бути отримані ним лише безпосередньо в суді.

10.Роз`яснити учасникам справи про можливість отримання інформації по справі, що розглядається, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://adm.cn.court.gov.ua/sud2570/.

11.Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслати учасникам справи.

12.Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 256 КАС України, з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення по суті позовних вимог відповідно до вимог статей 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Олена ЛУКАШОВА