Справа № 620/18710/23
Суддя: Заїка Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Заїки М.М.,

суддів - Голяшкіна О.В., Шведа Е.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) 22.12.2023 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області), у якому просила суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови у призначенні та виплати субсидії на відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги за період з 15.10.2022 по 31.01.2023;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити субсидію на відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги за період з 15.10.2022 по 31.01.2023.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 вказану позовну заяву залишено без руху на підставі частин першої та другої статті 169 КАС України з огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду із зазначеної позовною заявою та відсутністю заяви про поновлення такого строку.

На виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 позивач подала заяву про поновлення строку на звернення до суду. Зазначила, що про порушення своїх прав позивач дізналась з листа відповідача від 17.02.2023, однак не могла вчасно звернутись до суду у зв`язку із відсутністю коштів для сплати судового збору. Також позивач вважала, що наявна можливість вирішити цей спір у позасудовому порядку та вживала відповідних заходів.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду визнано неповажними. Позовну заяву разом з доданими до неї документами повернуто позивачу.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала належні та допустимі докази існування об`єктивних чи суб`єктивних обставин, які перешкоджали їй звернутись до суду за захистом своїх прав в строк встановлений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до необґрунтованого повернення позовної заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що із заявою про призначення та виплату субсидії позивач звернулась ще 02.11.2022. Відповідь на таку заяву надано відповідачем лише листом від 17.02.2023.

При цьому, позивачу призначена субсидія з 01.02.2023, тобто не з початку опалювального сезону, незважаючи на те, що обставини, які впивають на виплату субсидії не змінювались.

Позивач переконалась у неправомірності дій відповідача, однак у зв`язку із відсутністю коштів для сплати судового збору до суду не зверталась, а тому була змушена вирішувати відповідне питання у досудовому порядку. Після звернення в різні інстанції позивач отримала лист ГУ ПФУ в Чернігівській області від 03.07.2023 про відмову у задоволенні її вимоги щодо призначення субсидії, а тому була вимушена відшукувати кошти для сплати судового збору та звертатись до суду.

Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 17.05.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу позивача.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2024 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові від 21.02.2020 №340/1019/19 Верховний Суд роз`яснив, що поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, що субсидія є щомісячним платежем, а тому невиплата її у період з 15.10.2022 по 31.01.2023, була відома позивачу.

При цьому, позивач має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про підстави невиплати.

Відтак, з першого дня місяця наступного за місяцем, за який неотримана субсидія особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду.

Встановлено, що позовну заяву з вимогами про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови у призначенні та виплати субсидії на відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги за період з 15.10.2022 по 31.01.2023 позивач подала 22.12.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Однак, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Тобто, причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Посилання позивача на те, що про порушення своїх прав вона дізналась з листів відповідача, апеляційний суд розцінює критично.

Так, враховуючи те, що відповідь на заяву позивача про призначення та виплату субсидії від 02.11.2022 надана відповідачем листом від 17.02.2023, можливим є визнання поважними причин строку звернення до суду до дати отримання позивачем листа від 17.02.2023, адже з такого листа позивач могла дізнатися про підстави та причини не призначення їй субсидії.

Водночас, доводи позивача про те, що строк звернення до суду потрібно обраховувати з дати отримання нею листа ГУ ПФУ в Чернігівській області від 03.07.2023, у якому надано відповідь на її звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, безпідставні, адже про порушення своїх прав невиплатою субсидії позивач могла дізнатись безпосередньо після закінчення місяців, за які не виплачена субсидія, а про підстави такої невиплати - листа відповідача від 17.02.2023.

Таким чином, отримання позивач листа ГУ ПФУ в Чернігівській області від 03.07.2023 не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатися про порушення свої прав, а лише вказує на продовження позивачем вжиття заходів для досудового врегулювання спору.

При цьому, дані правовідносини не передбачають обов`язкового досудового врегулювання спору.

Посилання позивача на відсутність коштів для сплати судового збору, як на підставу поважності пропуску строку, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, адже відповідно до статті 133 КАС України, позивач не була позбавлена можливості звернутись до суду з позовною заявою та заявою про зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат подавши відповідну заяву та документи.

З урахуванням наведеного у сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач пропустила строк звернення до суду з вказаними позовними вимогами без поважних для того причин, що має наслідком повернення позовної заяви.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, обґрунтовано повернув позовну заяву, а доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 48, 242-244, 250, 271, 272, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.М. Заїка

Судді О.В. Голяшкін

Е.Ю. Швед

Повний текст постанови складено та підписано 25 липня 2024 року.