Справа № 149/1919/24
Суддя: Робак М. В.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/1919/24
Провадження №2-а/149/39/24
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.07.2024 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (Відповідач 1) та тво кв №2 БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Білоуса Дмитра Олеговича (Відповідач 2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

18.06.2024 на адресу суду надійшов вищезазначений позов, який мотивовано тим. що 08.06.2024 Відповідачем 2 було винесено постанову серії ББА №174622 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., оскільки, на думку працівника патрульної поліції , відповідачем порушено п.п "и" п. 15.9 ПДР України, а саме здійснено зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території. Позивач вважає вказану постанову незаконною та винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки рішення не грунтується на доказах. Позивач зазначає, що його транспортний засіб був припаркований біля приватного будинку його товариша. Працівник поліції, виносячи оскаржувану постанову, не переконався у наявності складу правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки заміри розташування транспортного засобу від виїзду з прилеглої території і безпосередньо в місці виїзду не проводились, не зафіксовано місце розташування автомобіля як по відношенню до проїзної частини дороги так і до прилеглої території, також не встановлено чи є відрізок дороги на якому був припаркований автомобіль прилеглою територією. Поліцейськими не було складено відповідної схеми з позначенням доріг та території, дорожніх знаків. З урахуванням наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

17.07.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому Відповідач 1 позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. При цьому посилається на те, що працівниками поіції 08.06.2024 біля 02.20 год під час патрулювання по АДРЕСА_1 було виявлено транспортний засіб , водій якого здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території. Правопорушення зафіксовано на портативний відеореєстратор. Тому посилання позивача на відсутність доказів вчинення ним правопорушення є безпідставними.

Судом встановлено, що 08.06.2024 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ББА №174622 про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення п.п "и" п. 15.9 ПДР України та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн (а.с 5)

Згідно вказаної постанови 08.06.2024 року о 02 годині 20 хв позивач в порушення вимог пп.«и» п.15.9 Правил дорожнього руху здійснив зупинку транспортного засобу за адресою АДРЕСА_1 , ближче 10 м від виїзду з прилеглої території.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, поданого відзиву, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами КАС України, КУпАП, Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила), Законом України «Про дорожній рух».

Так, відповідно до п.1.3 Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Аналогічні положенням містить ст.14 ч.5 Закону України «Про дорожній рух».

Положеннями ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підпунктом «и» п.15.9 Правил учасники дорожнього руху заборонено зупинку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Пунктом 1.10 Правил учасники дорожнього руху визначено, що прилегла територія територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Нормою ст.122 ч.1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Нормою ст.288 ч.1 п.4 КУпАП передбачена можливість оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП, в тому числі в районний в місті суд, в порядку визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Положеннями ст.286 ч.2 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються ст.ст.279-1-279-4 КУпАП.

Нормою ст.286 ч.3 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Так, за змістом ст.ст.9-12, 14-2, 16, 122, 245, 251, 280 КУпАП необхідною і обов`язковою умовою для визнання особи винною у вчиненні певного адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, а отже і притягнення такої особи до адміністративної відповідальності із накладенням відповідного адміністративного стягнення, є встановлення події інкримінованого адміністративного правопорушення, а при її наявності всіх обов`язкових ознак його складу. Останнє означає доведення належними, допустимими, достовірними, дійсними та достатніми доказами наявності в діянні цієї особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всіх обов`язкових ознак складу саме даного адміністративного правопорушення, до яких належить об`єкт правопорушення, об`єктивна та суб`єктивна сторони, а також суб`єкт правопорушення. Якщо відсутня хоча б одна з ознак складу правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №204/8036/16-а.

Належним доказом правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП (щодо порушення правил зупинки, недотримання певної безпечної відстані від виїзду з прилеглої території), виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року по справі №216/5226/16-а.

З оглянутого відеозапису наданого Відповідачем 1 вбачається, що при спілкуванні з позивачем працівник поліції представився, пояснив причину зупинки транспортного засобу під час коменданської години, маючи підозру про стан алкогольного сп"яніння водія здійснив його огляд за допомогою алкотестера Драгер, а також зауважив, що позивач порушив п. 15.9 "и" ПДР України, крім того роз"яснив статтю 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Однак, будь-яких замірів відстані розташування транспортного засобу працівником поліції не здійснювалось. При цьому оскільки відеофіксація велась у темну пору доби, тому суд позбавлений можливості навіть візуально встановити місце розташування транспортного засобу по відношенню до проїзної частини.

Поведінка позивача під час спілкування з працівниками поліції де ним не заперечувалось порушення п. 15.9 "и" ПДР України не є достатнім доказом правомірності оскаржуваної постанови, оскільки сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №537/2088/17.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, судом не здобуто, а відповідачем не представлено належних та допустимих доказів в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, зокрема його вини, як основної і обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку.

За встановлених обставин позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 221, 51, 252 КУпАП, ст. ст. 9, 77, 241-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (Відповідач 1) та тво кв №2 БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 (Відповідач 2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №174622від 08.06.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Марина РОБАК