Справа № 466/7042/24
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/7042/24
Провадження № 2-а/466/117/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючий суддя Невойт П.С.

секретар с/з Климочко Павляк С.М.,

справа № 466/7042/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до рядового поліції Шпіка Тараса Володимировича, старшого лейтенанта поліції Беновського Дмитра Ігоровича, сержанта поліції ОСОБА_2 та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

28 червня 2023 року позивач через електронний суд звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова з позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора, рядового поліції Шпіка Тараса Володимировича, старшого лейтенанта поліції Беновського Дмитра Ігоровича, сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серія ЕНА №2466358 від 24.06.2024 року в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що 21.06.2024 року близько 14-ої год. дня вона помітила відсутність сімейного ТЗ, а саме синій ЗАЗ Forza з номерним знаком НОМЕР_1 зі звичного місця стоянки по вулиці Хорватській між будинками 7-9, даний транспортний засіб був припаркований на дорозі з одностороннім рухом (фото 5) біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху) згідно з пунктом 15.2 ПДР зважаючи на це вона в той самий час звернулась на гарячу лінію 102 з повідомленням про викрадення авто, на що отримала відповідь, що ТЗ перебуває на штраф- майданчику за адресою АДРЕСА_1 , без пояснень підстав для евакуації.

Позивач вказує, що притягнення її до адміністративної відповідальності є необгрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач вважає що встановлені відповідачем у постанові обставини не відповідають дійсності. Інспектором при винесенні постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння нею адміністративного правопорушення.

Звертає увагу суду, що обставини, які встановлені інспектором про порушення та, як наслідок, кваліфікація цих обставин, що передбачає ч.3 ст.122 КУпАП, є незаконною та необгрунтованою, оскільки жодним чином стоянка автомобіля на тротуарі не створювало перешкоди дорожньому руху ні пішоходу ні транспортним засобам або засобам які проїжджали вулицею.

Тим самим транспортний засіб позивача не утворював будь якої загрози безпеці руху інших транспортних засобів по вказаній адресі.

Ухвалою 03.07.2024 року суд прийняв адміністративну позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов просила задовольнити такий з викладених в ньому підстав. Зазначила, що дадатково до електронного суду передала відеоматеріали з нагрудних камер поліцейських, які вона отримала вже після подання позову. Отримані відеоматеріали підтверджують її висновки, викладені в позовній заяві, щодо відсутності перешкод іншим ТЗ в місці паркування її ТЗ.

Відповідачі рядовий поліції ОСОБА_3 , старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , сержант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, від представника Департаменту патрульної поліції Андрія Терлецького поступив відзив на позовну заяву в якому він просить розглядати справу за відсутності сторони відповідача, в задоволенні позову відмовити з мотивів викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, приходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміц- нення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Із змісту ст.5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 24.06.2024 року, поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Львівській області рядовим поліції Шпік Т.В. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА № 2466358 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке було зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до винесеної постанови, на думку інспектора рядового поліції Шпік Т.В. було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Як зазначено в постанові, позивач 24.06.2024 року на автомобілі «ZAZ Forza» реєстраційний номер НОМЕР_1 о 14:39 год., у місті Львові, що на вул.Хорватська, 7 здійснила стоянку унеможлививши рух інших транспортних засобів, чим порушила п.15.10. д. ПДР - Порушення стоянки, у місцях, де ТЗ, що стоїть, зробить неможливим рух іншим ТЗ або пішоходам.

Згідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (680 грн.).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно п. 15.10 ПДР України стоянка забороняється:

Стоянка забороняється:

a) у місцях, де заборонена зупинка;

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

г) ближче 50 м від залізничних переїздів;

ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху;

д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства;

є) на газонах.

За порушення, передбачене п. 15.10 «д» ПДР України відповідачем відносно позивача було винесено постанову про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за порушення вимог ч.3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (вданому випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення,чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п.10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особазобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

У відповідності до п.1 р.ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення.

При цьому у відповідності до п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Наведене відповідає положенням ст. 276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Таким чином під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право розглянути справу на місці зупинки автомобілю та винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, відповідачем, при винесенні постанови інспектором не було вчинено дій щодо порушення вимог щодо процедури розгляду справи та не було проігноровано порядку встановленого ст. 278, 279 КУпАП.

Позивач не згідна з відповідною постановою, оскільки ніяких доказів щодо перешкод дорожнього руху або загрозі безпеці руху з боку Позивача немає, а відтак застосування ч.3 ст.122 КУпАП вважає безпідставним. Таке твердження позивача відповідає дійсності та підтверджується матеріалами справи, з огляду на наступне.

Як вбачається з фото фіксації з місця події, а саме належної стоянки автомобіля що належить позивачу, спосіб та місце розташування транспортного засобу належного позивачу здійснено таким чином, що не перешкоджає руху інших ТЗ або пішоходам.

Окрім цього до матеріалів справи долучено, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу датований 21.06.2024 р. та акт прийняття - передачі тимчасово затриманого транспортного засобу на зберігання, також датований 21.06.2024, в той час як згідно оскаржуваної постанови подія мала місце 24.06.2024 р. Також як повідомила суду позивач вона припаркувала автомобіль задовго до 21.06.2024 року.

Диспозиція ч.3 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, зокрема за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно ч.2 ст.265-4 КУпАП, розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб:

1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів;

2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях;

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів;

е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду;

3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками;

4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту;

5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці;

6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації;

7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

Згідно з ч.2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зі змісту ст.7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оспорюючи факт вчинення адміністративного правопорушення в обґрунтування власної правової позиції позивачем було надано достатні, належні та допустимі докази, які спростовували наявність в її діяннях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а наведені доводи знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи.

Судом при розгляді справи встановлено, що посадова особа відповідача не дотрималася порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченого діючим КУпАП.

У зв`язку з цим, суд враховуючи все вищевикладене вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та обґрунтованою і є такою, що не відповідає вимогам ст. 283-284 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку що позов є обґрунтований, а тому підлягає частковому задоволенню.

Окрім того, суд зазначає, що при вирішенні даної справи, суд врахував позицію апеляційного суду, яка викладена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року в справі № 461/1884/23.

З акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.06.2024 р., складеного старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 вбачається, що такий складений у звязку з порушенням ПДР: п.15.9в, 15.10 д., що є додатком 9 до Інструкції (пункт 3 розділу ХІІ). З урахуванням викладеного вище, відсутність підстав для застосування п.15.10 д в даній ситуації, відповідно затримання транспортного засобу також вважається протиправним.

За приписами статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Дане конституційне положення знайшло своє закріплення у статтях1173,1174 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), згідно з якими шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (посадових або службових осіб даних органів) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 5 статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відтак, позивач має право на відшкодування майнової шкоди, завданої їй внаслідок неправомірного затримання та евакуації транспортного засобу.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували даний факт. Відтак у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про відшкодування грошових коштів, сплачених за послуги евакуатора та перебування автомобіля на арешт майданчику.

Відповідно до положень частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

У даній справі позивачем було заявлено одну вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру про відшкодування шкоди, при цьому понесено витрати на сплату судового збору в загальному розмірі 605,60 грн.

Враховуючи те, що судом задоволено одну вимогу немайнового характеру, на відповідача слід покласти судові витрати в розмірі 605,60 грн.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.122, 245, 251, 256, 280 КУпАП ст. 139, 242-246, 286, 293 КАС України, суд,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до рядового поліції Шпіка Тараса Володимировича, старшого лейтенанта поліції Беновського Дмитра Ігоровича, сержанта поліції ОСОБА_2 та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора 2 взводу роти №4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в м.Львів, рядового поліції Шпіка Тараса Володимировича серія ЕНА №2466358 від 24.06.2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680 грн за ч.3 ст.122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Визнати протиправним застосування заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання ТЗ автомобіля ЗАЗ Forza з номерним знаком НОМЕР_1 згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.06.2024 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 605 (шістсот п`ять гривень 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Департаменту патрульної поліції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департаменту патрульної поліції, , юр. адреса: 03048 м.Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Повний текст рішення складений 23.07.2024.

Суддя П. С. Невойт