Справа № 280/2396/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року Справа № 280/2396/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якій позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу додаткової винагороди в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за час перебування на стаціонарному лікуванні протягом періоду з 01.11.2023 по 19.01.2024 в розмірі 261 290, 00 грн;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні протягом періоду з 01.11.2023 по 19.01.2024, яка складає 261 290, 00 грн.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Шонією М.В., яка діє на підставі ордеру серія АР №1150445 від 29.11.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час виконання бойового завдання в районні населеного пункту Василівка, Запорізької області позивач отримав поранення, у зв`язку з чим у період з 28.02.2022 по 19.01.2024 безперервно знаходився на стаціонарному лікуванні. Разом із тим, відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), у розмірі 100 000 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 01.11.2023 по 19.01.2024. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 22.03.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 08.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Витребувано від ВЧ НОМЕР_2 докази по справі.

12.04.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому не визнає заявлених позовних вимог та зазначає, що 01.02.2024 на адресу ВЧ НОМЕР_2 надійшов рапорт ОСОБА_1 з проханням нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі, передбаченому Постановою № 168, за період перебування на лікуванні з 10.11.2023 по 09.01.2024. З огляду на те, що надані ОСОБА_1 копії медичних документів не підтверджують лікування у зв`язку із отриманим пораненням, а підтверджують лікування у зв`язку із хворобами, право на виплати, передбачені пунктом 1-1 Постанови № 168, у позивача не виникає, у зв`язку із чим рапорт ОСОБА_1 в даній частині не підлягав задоволенню. Поряд з цим, ОСОБА_1 надано копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 8432 КНП МЛ №6, якою підтверджується лікування наслідків отриманого поранення у період з 22.11.2023 по 06.12.2023. ВЧ НОМЕР_2 до відома позивача доведено, що у випадку надання ОСОБА_1 оригіналу (або нотаріально завіреної копії) виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 8432 (без дати) КНП МЛ №6, командуванням військової частини НОМЕР_2 буде розглянуто питання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 20100 гривень за кожен день лікування, вказаний у даній виписці. Аналізуючи документи, додані позивачем до адміністративного позову та документи, надані ОСОБА_1 для розгляду ВЧ НОМЕР_4 його рапорту від 25.01.2024, встановлено, що виписка з медичної карти стаціонарного хворого №7552, не надавалась, а тому спір в частині перебування позивача на стаціонарному лікуванні за період, вказаний у даній виписці, відсутній. З огляду на те, що позивач, будучи військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 , під час виконання військового обов`язку отримав травмування (поранення), підстави для застосування норм п. 1 Постанови № 168 та п. 10, п. 11 Розділу XXXIV «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, за час лікування у медичних закладах хвороб (а не травмування/поранення), відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити.

15.04.2024 відповідач надав до суду докази на виконання ухвали суду від 08.04.2024.

Ухвалою суду від 31.05.2024 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.06.2024; витребувано у позивача та відповідача докази по справі.

10.06.2024 представником відповідача, на виконання вимог ухвали суду від 31.05.2024, надано докази по справі.

Ухвалою суду від 20.06.2024 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10.07.2024.

09.07.2024 представником відповідача надано додаткові докази по справі.

Ухвалою суду від 10.07.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 24.07.2024.

Учасники справи у судове засідання 24.07.2024 не з`явились, про дату час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, представники сторін про причини неявки до суду не повідомили, заяв з процесуальних питань не подали.

Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням положень частини 9 статті 205 КАС України, суд визнав за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 .

Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.09.2022 №1600, позивач 28.02.2022 близько 17-18 годин, перебуваючи в районі населеного пункту Василівка Запорізької області, отримав поранення в результаті бою та мінометного обстрілу. Поранення капітана ОСОБА_1 пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №85 від 26.03.2023, відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами), (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікування в зв`язку з отриманням поранення або хворобою, отриманою в особливий період, чи в полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення) нижчепойменованих осіб офіцерського складу військової частини НОМЕР_2 звільнити з займаних посад та зарахувати у розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 з 17.03.2023, зокрема, - капітана ОСОБА_1 , начальника групи планування штабу ВЧ НОМЕР_2 .

З 19.10.2023 - по 09.11.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрореабілітації Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №7552.

З 09.11.2023 по 21.11.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради, що підтверджується виписним епікризом з історії хвороби №8120.

З 22.11.2023 по 06.12.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрореабілітації Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №8432.

З 07.12.2023 по 18.12.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №8807.

З 19.12.2023 по 28.12.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у пульмонологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №9085.

З 29.12.2023 по 08.01.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у пульмонологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради, що підтверджується виписним епікризом з історії хвороби №224.

З 09.01.2024 по 19.01.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради, що підтверджується виписним епікризом з історії хвороби №420.

25.01.2024 позивачем на адресу ВЧ НОМЕР_2 було направлено рапорт, в якому позивач, крім іншого просив, нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду в розмірі, встановленому Постановою №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні. До рапорту було долучено копії виписок із медичної картки стаціонарного хворого: №8120 від 21.11.2023 (період з 10.11.2023-21.11.2023); №8432 від 06.12.2023 (період 22.11.2023 06.12.2023); №8807 від 21.12.2023 (період 07.12.2023 18.12.2023); №9085 від 28.12.2023 (період 19.12.2023 28.12.2023); №224 від 08.01.2024 (період 29.12.2023 08.01.2024); №420 від 19.01.2024 (період 09.01.2024 19.01.2024).

Відповідач листом від 12.04.2024 №1837 надав довідку про розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії, що були нараховані та виплачені за період з 01.11.2023 по 19.01.2024, з якої встановлено, що позивачу нарахована у спірний період додаткова винагорода у листопаді 2023 року в сумі 20 100 грн, у грудні 2023 року в сумі 20 100 грн, у січні 2024 року в сумі 12 319,35 грн, яка виплачена в сумі по 19 798,50 грн в листопаді та грудні 2023 року, та в сумі 12 134,56 грн в січні 2024 року.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому додаткової винагороди, виходячи з розміру 100 000,00 гривень пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно п. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до статті 9-2 Закону №2011-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством внутрішніх справ, але не більше ніж до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови №168, виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Відповідно до абз.7 п.1-1 Постанови №168 військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 року затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260 встановлено що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 виплачується в таких розмірах:

- військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, крім іншого, мають особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1 Постанови №168, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Водночас, військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, після перебування у розпорядженні понад два місяці втрачають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, і до закінчення перебування у розпорядженні щомісяця отримують додаткову винагороду у розмірі 20100 гривень

З матеріалів справи встановлено, що згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1600 від 20.09.2022, позивач 28.02.2022, отримав поранення пов`язане із захистом Батьківщини. Поранення отримано під час виконання службових обов`язків військової служби та не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком дій вчинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Водночас, судом встановлено, що починаючи з 17.03.2023, позивач наказом від 26.03.2023 №85 звільнений із займаної посади та зарахований у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_5 .

Отже, з урахуванням положень Постанови №168 та Порядку №260, після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні, позивач мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі 20 100 гривень щомісячно, а, з огляду на перебування понад два місяці у розпорядженні, права на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн позивач у спірний період не мав.

За встановленими обставинами справи, відповідач виплатив позивачу у спірний період додаткову винагороду саме у такому розмірі 20100 грн, а тому будь-яких протиправних дій чи бездіяльності з боку відповідача у межах спірних правовідносин судом не встановлено.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24.07.2024.

Суддя М.О. Семененко