Справа № 320/1852/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року №320/1852/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача Гжмайла Б.В., представника відповідача-1 Престайла Т.О., представників відповідача-3 Сейка О.В., Гудуна М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасного нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді старшого офіцера - підполковнику ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 привести у відповідність наказ № 8 від 03.03.2022 та за результатами якого здійснити належний розрахунок грошового забезпечення та додаткових виплат передбачених Наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 № 260 та Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» старшому офіцеру військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_1 починаючи з 03.03.2022 по теперішній час;

- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 належне грошове забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого офіцера з 03.03.2022 по теперішній час та компенсацію за порушення строків виплати вказаного грошового забезпечення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 залучено Військову частину НОМЕР_2 в якості відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставною не виплатою військовою частиною НОМЕР_1 грошового забезпечення військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді старшого офіцера - підполковнику ОСОБА_1 .

Міністерство оборони України подало відзив на позовну заяву, у якому зазначило, що не наділено повноваженнями щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям окремих військових частин ЗСУ.

Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на позовну заяву та заперечила проти задоволення позовних вимог, з огляду на відсутність у позивача права на виплату відповідного грошового забезпечення.

Військова частина НОМЕР_2 заперечуючи проти задоволення позову зазначила, що позивач не зараховувався до особового складу, не призначався на посаду та не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , у зв`язку із відсутністю відповідних письмових наказів по особовому складу або стройовій частині.

Позивач подав відзив на позову заяву та вказав про безпідставність доводів відповідача та наголосив зарахуванні до складу Військової частини НОМЕР_2 , наказом від 03.03.2022 № 8, та несенні військової служби у ній.

Міністерство оборони України подало заперечення на відповідь на відзив.

У судове засідання з`явились позивача та його представник, які підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити; представники відповідачів, надали пояснення по суті справи та проти задоволення позову заперечували повністю.

Заслухавши сторін по справі, розглянувши подані ними докази, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

03.03.2022 ОСОБА_1 видано посвідчення офіцера НОМЕР_3 .

Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 14.11.2022 вбачається, що Військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювалася виплата позивачу з березня 2022 року грошового забезпечення.

Комісією Військової частини НОМЕР_4 було проведено службове розслідування за фактом ймовірної безпідставної видачі посвідчення офіцера громадянину ОСОБА_1 .

Відповідно до акту проведення службового розслідування від 04.03.2023 № 4648 встановлено, що громадянина ОСОБА_1 не було зараховано до особового складу та на обліку у Військовій частині НОМЕР_1 не перебував. Згідно матеріалів розслідування, помилкова та безпідставна видача позивачу посвідчення офіцера сталася з вини лейтенанта ОСОБА_2 , який в умовах великого навантаження не зміг виконати належним чином свої службові обов`язки.

Позивач вважаючи своє право на виплату грошового забезпечення порушеним, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Також статтею 65 Основного Закону передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (надалі, також - Закон №2232-XII).

Частинами 2, 3 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII, серед іншого, визначено, що стосується військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно із пунктом 1.3. Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.04.2009 № 170 (далі Інструкція № 170) громадяни України, які виконують військовий обов`язок під час проходження військової служби, є військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту. Статус військовослужбовця підтверджується такими документами, що посвідчують особу:

посвідченнями офіцерів і генералів - особи офіцерського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту;

військовими квитками рядового, сержантського і старшинського складу - особи рядового, сержантського і старшинського складу та курсанти закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (далі - військові навчальні заклади).

Отже, особам, які проходять військову службу та є військовослужбовцями видається уповноваженим органом документ, що посвідчує статус військовослужбовця, а саме посвідчення офіцера і генерала або військовий квиток.

В ході судового розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 видано 03.03.2022 посвідчення офіцера НОМЕР_3 .

В подальшому комісією Військової частини НОМЕР_4 було проведено службове розслідування за фактом ймовірної безпідставної видачі посвідчення офіцера громадянину ОСОБА_1 .

Так, в межах службового розслідування встановлено, що:

відсутні документи щодо призову гр. ОСОБА_1 на військову службу;

в наказі від 03.03.2022 № 8 відсутній запис про призов у добровільному порядку на військову службу підполковника ОСОБА_1 ;

відсутні дані щодо ОСОБА_1 в інших облікових документах, які велися Військовою частиною НОМЕР_1 ;

в книзі обліку отримання і витрат бланків посвідчень військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 , запис видачі посвідчення офіцера ОСОБА_1 відсутній.

Згідно матеріалів розслідування, помилкова та безпідставна видача позивачу посвідчення офіцера сталася з вини лейтенанта ОСОБА_2 , який в умовах великого навантаження не зміг виконати належним чином свої службові обов`язки.

Таким чином, матеріалами службового розслідування підтверджується, що позивач не зараховувався до особового складу, не призначався на посади та не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , а видача посвідчення офіцера є безпідставною.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідачів про те, що видача позивачу посвідчення офіцера відбулася без достатніх підстав для його видачі, з огляду на встановлений факт не зарахування до особового складу, не призначення на посади та не проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 позивачем.

Надаючи оцінку доводам позивача про безпідставну не виплату йому грошового забезпечення, як офіцеру за час проходження військової служби, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пунктів 2-4 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Грошове забезпечення згідно з цим Порядком виплачується: військовослужбовцям, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_5 (далі - військові частини).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Аналіз наведеного правового регулювання дає підстави стверджувати, що підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України є факт проходження військової служби та виконання ними своїх службових обов`язків.

Оскільки обставини проходження позивачем військової служби не підтвердилися в ході розгляду справи, то і підстави для нарахування та виплати йому грошового забезпечення з 03.03.2022 відсутні.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 19 липня 2024 р.