Справа № 541/2009/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 р. Справа № 541/2009/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.06.2024 суддя Вірченко О.М., по справі № 541/2009/24

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області Пронози Дмитра Миколайовича , Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора МРВ ГУНП у Полтавській області Пронози Д.М. серії ЕНА № 2239216 від 26 травня 2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.06.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог позивач посилався на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначав, що факту порушення ПДР не визнає. Зауважував про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення.

Вказував, що судом першої інстанції не враховано його доводи щодо неналежного розгляду інспектором патрульної поліції справи про адміністративне правопорушення, у тому числі позбавлення позивача можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судовим розглядом, 26.05.2024 інспектором МРВ ГУНП у Полтавській області Пронозою Д.М. винесена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2239216, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

За даними оскаржуваної постанови, 26.05.2024 о 10:21:33 ОСОБА_1 в м. Миргороді по вул. Гоголя, 147, керуючи транспортним засобом «NISSAN NV 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9.е ПДР - порушення зупинки ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 15.9.е ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення передбачений гл. 22 КУпАП.

Статтею 276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно зі ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, доказами є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

В силу ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, у тому числі, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем до відзиву на позовну заяву надано оптичний диск із відеозаписами з бодікамери 546.

Зазначений диск містить відеозапис зупинки транспортного засобу «NISSAN NV 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на певній відстані від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Колегія суддів, дослідивши у ході судового розгляду справи наданий диск із відеозаписом фіксації правопорушення встановила, що на момент початку відеофіксації правопорушення ОСОБА_1 перебував у транспортному засобі, який був зупинений поблизу, а не безпосередньо в зоні посадкового майданчику громадського транспорту. При цьому, із наданого відеозапису не можливо візуально встановити відстань від зупинки транспортного засобу «NISSAN NV 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 до посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Відомостей щодо проведення вимірювань відстані між транспортним засобом позивача та посадковим майданчиком матеріали справи не містять.

Зазначений недолік фіксації правопорушення не дає підстави для висновку про порушення позивачем визначеної п. 15.9 е ПДР України заборони зупинки транспортного засобу ближче ніж 30 м до посадкового майданчику.

З огляду на наведене колегія суддів доходить висновку про відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 п. 15.9.е ПДР України, а відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є необґрунтованим, а тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Отже, при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано всі обставини справи, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України- підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закриттю.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.06.2024 по справі № 541/2009/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора МРВ ГУНП у Полтавській області Пронози Дмитра Миколайовича серії ЕНА № 2239216 від 26.05.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло