Справа № 560/1623/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1623/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

24 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Мойсюка М.І ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерсва оборони України, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в повному обсязі та за увесь період часу участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій за період січень 2023 року та з лютого по листопад 2023 року;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 неотриману додаткову винагороду за безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій за січень 2023 року у розмірі 100 000 грн відповідно до вимог Постанови № 168 та Наказу №260 в редакції на час виникнення спірних правовідносин;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати пропорційно часу участі та виплатити в повному обсязі ОСОБА_1 неотриману збільшену додаткову винагороду за безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій за період з лютого 2023 року по листопад 2023 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №306 від 15.12.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_1 сержанта резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 наказом командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України від 06 грудня 2022 року №298-РС, який прибув із військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , на посаду сержанта резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , з 15 грудня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення у військовій частині НОМЕР_3 з сніданку 16 грудня 2022 року, і вважати таким, що з 15 грудня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №313 від 22.12.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира гармати 2 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №189 від 01.07.2023 року сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира гармати 2 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Позивач вважає, що у період з січня 2023 року по листопад 2023 року розмір додаткової винагороди, на виконання постанови КМУ № 168 від 24.02.2022, не відповідає фактичному часу його участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII врегульовано, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та їх розміри визначені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі Порядок № 260).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

Пунктом 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній з моменту прийняття цієї постанови до змін, внесених постановою від 09.08.2023 № 836) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (з 19.07.2022 з набранням чинності постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 01.06.2022) в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.

Водночас реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання «а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів … в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах» є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника «або», який має розділовий характер.

У постанові від 22.11.2023 у справі № 520/690/23 Верховний Суд констатував, що «текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови № 168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав».

Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

За приписами статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 №1934-XII Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII).

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 року № 44 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 р. за № 177/39233 було внесено зміни до наказу Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за №745/32197 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі наказ МОУ №260) та доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Цей наказ застосовується з 01.02.2023 року по теперішній час. Пунктом 2 даного розділу встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії; на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника; з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Пунктом 3 наказу МОУ №260 передбачено, що райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Довідково відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» №26 від 02.02.2023 року, №52 від 01.03.2023 року, №89 від 01.04.2023 року, №111 від 01.05.2023 року, №147 від 01.06.2023 року, №183 від 01.07.2023 року, №210 від 01.08.2023 року, №247 від 01.09.2023 року, №273 від 01.10.2023 року, №301 від 01.11.2023 року, №341 від 01.12.2023 року, районами ведення воєнних (бойових) дій на території Харківської області визнано: Куп`янський район, а саме-Дворічанська селищна територіальна громада, Петропавлівська, Кіндрашівська, Курилівська сільські територіальні громади.

Пункти 4 та 8 наказу МОУ №260 визначають, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Таким чином, для отримання підвищеної додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 військовослужбовцю необхідно безпосередньо брати участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів та виконувати бойові (спеціальні) завдання визначені пунктом 2 наказу МОУ №260 з обов`язковим підтвердженням такої участі, бойовим наказом (розпорядженням), журналом бойових дій та рапортом командира підрозділу про участь в таких заходах.

Так, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2024 №488, сержант ОСОБА_1 у період з 01.01.2023 по 30.11.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи в Харківській області.

Як вбачається зі змісту зазначеної вище довідки остання містить відомості про те, що підставою її видачі слугувало бойове розпорядження Командувача оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " НОМЕР_5 ; наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 17 від 17.01.2023 та бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 від 11.09.2022.

Між тим, Верховний Суд у постанові від 25 січня 2024 року (справа № 560/1216/23) зокрема звернув увагу, що без дослідження бойових розпоряджень та журналів ведення бойових дій, висновки судів щодо підтвердження/не підтвердження обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях та кількості днів такої участі є однаково необґрунтованими.

Колегією суддів з`ясовано, що судом першої інстанції, ухвалою від 05.02.2024 витребувано у військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені копії: документів про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за січень 2023 року та за період з лютого 2023 року по листопад 2023 року, в тому числі додаткової грошової винагороди згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022; довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у січні 2023 року та у період з лютого 2023 року по листопад 2023 року (за наявності); наказів командира військової частини НОМЕР_1 , на підставі яких здійснювалось нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 у січні 2023 року та у період з лютого 2023 року по листопад 2023 року ; бойових розпоряджень, наказів, рапортів тощо про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у січні 2023 року та у період з лютого 2023 року по листопад 2023 року (за наявності).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем подано до суду першої інстанції відзив, в якому зазначено, що відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів введення воєнних (бойових) дій» №26 від 02.02.2023 року районами воєнних (бойових) дій з 01 по 31 січня 2023 року в Харківській області є: Куп`янський район: Дворічанська селищна територіальна громада, Петропавлівська сільська територіальна громада. Однак, сержант ОСОБА_1 не виконував завдання з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії або інших завдань за які передбачена виплата підвищеної додаткової винагороди протягом січня 2023 року в районах, які відносяться до районів введення воєнних (бойових) дій. Підтвердженням цього є те що командиром підрозділу до управління військової частини НОМЕР_1 не подавались рапорти або будь які інші документи, які б свідчили про безпосередню участь сержанта ОСОБА_1 та його підрозділу у виконанні завдань в районах воєнних (бойових) дій, а саме на території Дворічанської та Петропавлівської громад Харківської області. Виплата додаткової винагороди останньому здійснювалась в розмірі 30 000 гривень в січні 2023 року.

Щодо здійснення виплати додаткової винагороди за лютий-липень, жовтень 2023 року, то відповідачем зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської) діяльності №2052 від 05.10.2023 року «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» сержанту ОСОБА_1 виплачена додаткова винагорода як військовослужбовцю який брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконував бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії за лютий та липень 2023 року. Так само за виконання вище зазначених завдань наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської) діяльності №2751 від 16.12.2023 року «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» сержанту ОСОБА_1 виплачена додаткова винагорода за березень, квітень, травень, червень та жовтень 2023 року.

При цьому, до відзиву на позовну заяву додано витяг з наказу командира військової частин НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 2751 від 16.12.2023 з додатками, в яких зазначено, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) 02.03.2023, з 15.03.2023 по 17.03.2023, з 21.03.2023 по 23.03.2023, 25.03.2023, з 30.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 02.04.2023, 08.04.2023, 16.04.2023, з 04.05.2023 по 06.05.2023, 08.05.2023, 17.05.2023, 26.05.2023, з 01.06.023 по 02.06.2023, з 04.07.2023 по 07.06.2023, 10.06.2023, з 15.06.2023 по 17.06.2023, з 28.06.2023 по 30.06.2023, 12.10.2023, 14.10.2023 та 24.10.2023.

На підтвердження виплати позивачу додаткової винагороди, в розрахунку до 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, надано копії витягів із розрахунково- платіжних відомостей.

Стосовно здійснення виплати додаткової винагороди за серпень та вересень 2023 року, в/ч НОМЕР_1 вказано, що підрозділу в якому приходить службу сержант ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської) діяльності №2751 від 16.12.2023 року «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» здійснено виплату додаткової винагороди за серпень 2023 року та вересень 2023 року на підставі рапортів тимчасово виконуючого обов`язки командира підрозділу, однак до даних рапортів не включено сержанта ОСОБА_1 , а отже він не виконував завдань з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії або інших завдань, за які передбачена виплата підвищеної додаткової винагороди за серпень 2023 року та вересень 2023 року в районах, які відносяться до районів введення воєнних (бойових) дій.

На підтвердження вищезазначеного, військовою частиною НОМЕР_1 до відзиву долучено пояснення заступника командира 1 самохідно-артилерійського дивізіону з тилу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 , який на момент подачі рапортів про виплату додаткової винагороди за серпень та вересень 2023 року тимчасово виконував обов`язки командира 1 самохідно-артилерійського дивізіону.

В той же час, відповідач просив звернути увагу, що копії рапортів за серпень та вересень 2023 року не надаються в зв`язку з тим, що в даних рапортах містяться відомості які становлять службову інформацію, а саме відомості за окремими показниками про склад, укомплектованість, бойові можливості до батальйону (дивізійну) включно в районі введення збройного конфлікту згідно наказу Генерального штабу Збройних Сил України №12 від 30.01.2023 року «Про затвердження Переліку відомостей Збройних Сил України, що становлять службову таємницю.

Щодо здійснення виплати додаткової винагороди за листопад 2023 року, то в/ч НОМЕР_1 вказано, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів. За відсутності рапортів командирів підрозділів з доданими до них підтверджуючих документів про безпосередню участь військовослужбовців, штабом військової частини не може бути виданий наказ про здійснення виплати додаткової винагороди. Враховуючи, що військова частина НОМЕР_1 виконує завдання на території Куп`янського району Харківської області та інтенсивність бойових дій і загострення ситуації на даному напрямку, а також необхідність підготовки та перевірки документів для здійснення підвищеної виплати додаткової винагороди, виплата за листопад 2023 року позивачу буде здійснена після надання відповідних документів від підрозділу, в якому проходить службу ОСОБА_1 .

Відносно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідач просив звернути увагу, що така являється основним документом на підставі якого особі надається статус учасника бойових дій, однак не може бути предметом доказування, щодо здійснення виплати додаткової винагороди.

Також в якості доказу надано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №2751 від 16.12.2023 року «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану», на підставі якого здійснювалось нарахування грошового забезпечення позивачу у січні 2023 року, у період з лютого 2023 року по листопад 2023 року та вказано, що витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської) діяльності №2052 від 05.10.2023 року «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» з додатками наданий разом із відповіддю на запит від 04 грудня 2023 року №4010, яка додана представником позивача до позову.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що за відсутності документів на підтвердження участі позивача у бойових діях у спірний період, у відповідача не було підстав для нарахування та виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди, згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року.

Тому, твердження позивача про те, що в/ч НОМЕР_1 відносно останнього допущено протиправну бездіяльність, є передчасними.

При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано не взято до уваги пояснення осіб, які відібрані відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" щодо періодів та часу участі позивача у виконанні бойових завдань, оскільки такі пояснення не можуть бути належними та достатніми підставами для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди за безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

В той же час, колегія суддів погоджується з доводами відповідача в тій частині, що розрахунки здійснені на калькуляторі грошового забезпечення, що знаходиться на сайті Міністерства оборони України не можуть вважатися доказом або джерелом достовірної інформації, оскільки є лише орієнтовним прорахунком.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що позивач, у разі отримання належних доказів на підтвердження участі в бойових діях, не позбавлений права на повторне звернення до суду з позовом щодо виплати додаткової допомоги у збільшеному розмірі.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Мойсюк М.І