Справа № 522/12266/24
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/183/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Чернявська Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Тетькової В.М.,

розглянувши у відкритому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2024 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду з позовом до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позов обґрунтований тим, що 22.07.2024 року працівниками 7 управління Департаменту ВКР СБУ було виявлено за адресою: вул. Європейська, 69, м. Одеса та доставлено до ГУ ДМС в Одеській області особу, якa назвалась громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , для з`ясування обставин законності перебування на території України.

22.07.2024 о 23.15 год. Відповідача було затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії № МОД 000277 відповідно до ч. 2 ст. 263 КУпАП з метою встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення.

В результаті проведеної перевірки, щодо законності перебування на території України встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слів прибула на територію України у 2012 році, КПП не пам`ятає та порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме проживала на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. Паспортний документ для виїзду за кордон у Відповідача під час виявлення відсутній.

Дозволений строк перебування на території України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчився. Відповідач перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні, проживає на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, перевищила встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів.

ГУ ДМС в Одеській області встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться не законно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має, тимчасово проживає в м. Одеса в арендованій квартирі.

У зв`язку з чим, просили затримати громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 22.01.2025 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України

Ухвалою суду від 24 липня 2024 року провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 25 липня 2024 в режимі відеоконференції.

25 липня 2024 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості.

У судовому засіданні 25 липня 2024 року представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачка та Представник Відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог, з підстав наявності документів, що посвідчують особу Відповідача та наявності квитка на автобус до Молдови на 27 липня 2024 року.

Суду надано на огляд оригінал паспорту громадянина Російської федерації дійсний до 2010 року, медичну довідку, свідоцтво про народження. Так, з відповідного паспорту громадянина Російської федерації, судом встановлено, що зазначений документ прострочений майже на 14 років.

Відповідач надала пояснення, у відповідності до яких пояснила, що прибула на територію України за внутрішнім паспортом громадянина російської федерації, який згодом було викрадено.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.07.2024 року працівниками 7 управління Департаменту ВКР СБУ було виявлено за адресою: АДРЕСА_2 та доставлено до ГУ ДМС в Одеській області особу, якa назвалась громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , для з`ясування обставин законності перебування на території України.

22.07.2024 року о 23.15 год. Відповідача було затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії № МОД 000277 відповідно до ч. 2 ст. 263 КУпАП з метою встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення.

В результаті проведеної перевірки, щодо законності перебування на території України встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слів прибула на територію України у 2012 році, КПП не пам`ятає та порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме проживала на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. Паспортний документ для виїзду за кордон у Відповідача під час виявлення відсутній.

22.07.2024 року за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 011266 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.07.2024 серії ПН МОД № 011365 притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

В силу ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Враховуючи те, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України в силу вимоги ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення до нього не застосовувалося.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

22.07.2024 року ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення № 35 про примусове видворення з України відносно громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідно ч. 1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Судом встановлено наявність факту порушення Відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконного перебування його на території України, відсутність документів, які б надавали право на перетин кордону для виїзду з території України, а також небажання залишати територію України.

Громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має жодної з обставин, на підставі яких, відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вона не може бути примусово видворенна за межі території України.

Проаналізувавши всі обставини перебування відповідача на території України було встановлено, що у Відповідача відсутні законні підстави для перебування іноземця на території України, відсутні документи, які б надавали право на перетин кордону для виїзду з території України; відсутнє фінансове забезпечення для перебування на території України та виїзду за її межі.

Інформація щодо оскарження відповідачем рішення № 35 про примусове видворення з України відносно громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 в матеріалах справи відсутня, що також підтверджено представником Відповідача в судовому засіданні.

Правом звернутися в установленому законом порядку із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідач не скористався.

Докази про те, що в країні походження відповідач піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Беручи до уваги той факт, що Відповідач після перетину державного кордону України, в подальшому проживав на території України нелегально, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 203 КУаАП, зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, існує ризик його втечі, а так само у нього відсутній документ, що дає право на виїзд з України.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-9, 72-77, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України задовольнити.

Затримати громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців до 22.01.2025 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л. М. Чернявська