Справа № 440/8004/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 липня 2024 рокум. ПолтаваСправа №440/8004/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши заяву представника позивача, адвоката Гонтара Валерія Миколайовича про поновлення строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 03.07.2024 звернувся адвокат Гонтар Валерій Миколайович з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просила:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не пересилання повторно уповноваженому територіальному органу Пенсійного фонду України заяви ОСОБА_1 від 04.07.2022 про призначення виплати пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати відповідачів повторно направити до уповноваженого територіального управління Пенсійного фонду України та розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.07.2022 про призначення виплати пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду про необхідність призначення пенсії з 04.07.2022 та призначити і виплатити їй пенсію за віком починаючи з дати звернення, тобто з 04.07.2022;

визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.07.2022 №19 про відмову у призначенні пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 позовну заяву залишено без руху з огляду на її невідповідність вимогам частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення недоліків позовної заяви позивачу надано строк упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Мотивуючи таку ухвалу суд зазначив, що позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування рішення ГУПФ України в Дніпропетровській області від 08.07.2022 №19 про відмову у призначенні пенсії та не надала заяву про його поновлення із зазначенням доказів поважності причин пропуску цього строку.

19.07.2024 до суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку звернення з цим позовом, в обґрунтування якої адвокат Гонтар В.М. зазначив, що позивач 04.07.2022 р. звернулась до ГУПФ України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії, однак рішенням ГУПФ України в Дніпропетровській області від 08.07.2022 №19 їй було відмовлено через непідтвердження необхідного для цього трудового стажу, а саме: розбіжність написання прізвища з паспортом у трудовій книжці, довідці від 07.12.2006 №174, дипломі про загальну освіту.

Оскільки усунення вказаних розбіжностей потребувало судової процедури встановлення факту належності зазначених документів позивачу, ОСОБА_1 звернулась з відповідною заявою до Кременчуцького районного суду Полтавської області, рішенням якого від 05.07.2023 у справі №536/1153/23ці факти було встановлено.

З урахуванням наведеного, представник позивача вважав, що строк звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому просив поновити його.

Оцінюючи повідомлені представником позивача обставини, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 (справа №240/12017/19, постановлена у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду) касаційний суд сформував правовий висновок, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отож право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що покликання представника позивача на звернення ОСОБА_1 до Кременчуцького районного суду Полтавської області із заявою про встановлення юридичних фактів не свідчать про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.07.2022 №19 про відмову у призначенні пенсії, адже не створювали перешкод для оскарження до адміністративного суду рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії.

Натомість такі дії позивача свідчать виключено про обрання нею способу захисту порушеного права.

До того ж, суд враховує, що рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.07.2023 у справі №536/1153/23 набрало законної сили 04.08.2023, тоді як із повторною заявою про призначення пенсії позивач до пенсійного органу звернулась лише 04.03.2024, тобто через сім місяців після набрання законної сили вищезгаданим судовим рішенням.

Будь-яких інших доводів щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом заява представника позивача не містить.

Зокрема, представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом не навів посилань на дійсно непереборні обставини, що перешкоджали б позивачу своєчасно звернутись до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.07.2022 №19 про відмову у призначенні пенсії.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд наголошує, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Натомість у цій справі позивач не вказав, які саме об`єктивні, поважні (непереборні) причини унеможливили звернення до суду у встановлений процесуальним законодавством строк.

Позивач не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним; воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

Зокрема, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не повинні перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

За відсутності у матеріалах позову належних доказів, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

А тому у задоволенні заяви представника позивача про поновлення цього строку належить відмовити.

У силу частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.07.2022 №19 про відмову у призначенні пенсії належить повернути ініціатору звернення.

Керуючись статтями 118, 122, 123, 169, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати причини пропуску позивачем строку звернення до суду, повідомлені у заяві від 26.06.2024, - неповажними.

У задоволенні заяви представника позивача, адвоката Гонтара Валерія Миколайовича про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.07.2022 №19 про відмову у призначенні пенсії - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.07.2022 №19 про відмову у призначенні пенсії - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олександр КУКОБА