Справа № 500/3036/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3036/24

24 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі, відповідач - 2), в якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №71 від 18.03.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення - 12.03.2024 року, зарахувавши до страхового стажу навчання з 01.09.1983 по 25.05.1985 в Міжшкільному навчально - виробничому комбінаті, з 04.06.1985 по 20.11.1985 в Чортківському ДТСААФ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач) з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28,02.1991 № 796- XII (надалі. Закон № 796-Х1І), подавши необхідні документи. Однак, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (екстериторіальний розподіл) своїм рішенням від 18.03.2024 № 71 відмовило позичу в призначенні пенсії, мотивуючи недостатністю проживання (роботи) на території зони посиленого радіологічного станом на 01.01.1993 не менше 4 роки. Крім того, не зарахувало до страхового стажу позивача періоди навчання. Наведені обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача - 1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Вказав, необхідний страховий стаж з урахуванням зменшення на кількість років зменшення пенсійного віку становить 25 років (30-5). Страховий стаж позивача становить 30 років 10 місяців 4 дні. Зазначив, що до страхового стажу враховано всі періоди трудової діяльності згідно наданих документів. Просить врахувати, що період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року становить 2 роки 4 місяці 17 днів, що є недостатнім для визначення права на зниження пенсійного віку. Зважаючи на тривалість проживання позивачки у зоні посиленого радіоекологічного контролю, позивач не має права на додаткове зменшення пенсійного віку на 5 років. Отже, наявний період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Представник відповідача - 2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Додатково звернув увагу суду на тому, що відповідно до ст. 26 Закону №1058 право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема в період з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не меншу 31 років.

Судом встановлено, що позивач є громадянином, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.10.1993.

Наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним, про що свідчить довідка Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації №04-03-09/575 від 20.02.2024.

12.03.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.03.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком і зниженням пенсійного віку згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідачем - 2 зазначено, що необхідний страховий стаж з урахуванням зменшення на кількість років зменшення пенсійного віку становить 25 років (30-5). Страховий стаж особи становить 30 років 10 місяців 04 дні. Не працює. До страхового стажу враховано всі періоди трудової діяльності згідно наданих документів. Період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 02 роки 04 місяці 17 днів, що є недостатнім для визначення права на зниження пенсійного віку.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача - 2, позивач звернувся до суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.03.2003 року (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 13 Перехідних положень Закону №1058-ІV передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991 року (далі - Закон №796-XII від 28.02.1991 року).

Згідно із статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991 року (далі - Закон №796-XII), особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Статтею 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина (3 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 року не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986 року) по 31.07.1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі частини 2 статті 55 Закону №796-XII - є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 року у справі №565/1829/17, від 26.09.2018 року у справі №205/4589/16-а та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/2656/23 від 04.08.2023 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31.03.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2023 з доданими документами та за наслідками розгляду прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 пенсію із заниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII з дня, починаючи з 27.01.2023, стягнено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. сплаченого судового збору.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року у справі №500/2656/23 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В силу вимог ст.78 КАС України, обставини у справі №500/2656/23 є преюдиційними та не підлягають доказуванню. У даному рішенні, зокрема, судом апеляційної інстанції були встановлені наступні обставини.

Довідкою відділу ЦНАП Чортківської міської ради Тернопільської області від 16.02.2023 року № 20-10/225, що містить також в матеріалах адміністративної справи №500/3036/24, вказано те, що ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 10.04.1985 року по 17.04.1986 року, з 28.06.1988 року по 26.11.1991 року, з 14.12.1991 року по 21.12.2006 року, з 06.02.2007 року по даний час.

Аналогічно вбачається з паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 факт реєстрації та проживання в АДРЕСА_1 з 06.02.2007 на сьогодні.

Записами трудової книжки серія НОМЕР_3 від 13.12.1985, заповненої вперше Чортківським автотранспортним підприємством -19036 стверджується факт роботи позивача на території м. Чортків Тернопільської області з 13.12.1985 по 11.04.1986 (пункти 1-3), з 08.09.1988 по 25.09.1989 (пункти 6-7), з 10.12.1991 року по 18.06.1999 року (пункти 10-11).

Відповідно до положень ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

До періоду постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не було враховано період з 24.10.1989 року по 23.11.1991 року, оскільки вказаний період постійного позивача за адресою: АДРЕСА_1 перетинається з періодом роботи у Ромоданівській селищній раді Миргородського району Полтавській області.

При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку: «постійне місце роботи позивача нерозривно пов`язане з його постійним місцем проживанням, відтак факт роботи позивача у Ромоданівській селищній раді Миргородського району Полтавській області заперечує факт проживання його у зоні гарантованого добровільного відселення ( АДРЕСА_1 ) в цей період. Таким чином, позивач не набув права на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"».

Таким чином. суд погоджується з доводами відповідача - 2 з приводу того, що період проживання позивача є недостатнім для визначення права на зниження пенсійного віку.

Щодо незарахування до страхового стажу періодів навчання з 01.09.1983 по 25.05.1985 в Міжшкільному навчально - виробничому комбінаті, з 04.06.1985 по 20.11.1985 в Чортківському ДТСААФ, суд зазначає наступне.

Вказані періоди роботи не зазначені у трудовій книжці позивача, однак позивачем до територіального органу Пенсійного фонду України були подані: свідоцтво, видане ОСОБА_1 про те, що він пройшов навчання з 01.09.1983 по 25.05.1985 по програмі водіїв транспортних засобів категорії "С", довідку Товариства сприяння обороні України НЗ ОГ Чортківський спортивно-технічний клуб від 12.03.2019 №15 щодо навчання в Чортківському ДОСААФ в групі №8, початок навчання 04.06.1985, кінець навчання 20.11.1985.

Суд зазначає, що на момент навчання позивача діяв Закон УРСР «Про народну освіту» від 01.10.1974 №2779-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 вказаного Закону для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві.

Частиною 4 ст. 48 згаданого вище Закону передбачалося, що особам, які пройшли навчання з нової професії або підвищили кваліфікацію безпосередньо на виробництві і успішно склали кваліфікаційний екзамен, видається свідоцтво єдиної форми про здобуту спеціальність і присвоєний розряд, клас, категорію.

Відповідно до п "д" ч. з ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), встановлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних відомостей.

Наведені вище підпункт «д» частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ та пункт 8 Порядку №637 дозволяють зараховувати до стажу час навчання на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, які підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як слідує з розрахунку стажу форми РС-право, до страхового стажу позивача не зараховані періоди навчання з 01.09.1983 по 25.05.1985 в Міжшкільному навчально - виробничому комбінаті, з 04.06.1985 по 20.11.1985 в Чортківському ДТСААФЮ, хоча у спірному рішенні відповідачем-2 не вказується про не зарахування вказаних періодів.

З огляду на те, що документи про навчання позивача з 01.09.1983 по 25.05.1985 в Міжшкільному навчально - виробничому комбінаті, з 04.06.1985 по 20.11.1985 в Чортківському ДТСААФ були подані на розгляд до територіального органу Пенсійного фонду України, однак не проаналізовані відповідачем - 2 та не зараховані до страхового стажу позивача без надання відповідної правової оцінки, суд вважає, що спірне у даній справі рішення є необґрунтованим та прийнятим без детального з`ясування всіх обставин, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, у цій справі слід зобов`язати відповідача - 2 повторно розглянути заяву позивача від 12.03.2024 про призначення пенсії за віком у відповідності до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

То ж, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до частини третьої ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №71 від 18.03.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути ОСОБА_2 від 12.03.2024 про призначення пенсії за віком у відповідності до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на ОСОБА_3 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 24 липня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001 ),

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (місцезнаходження:вул. Соборна 7А, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25009 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.