Справа № 320/17022/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Мельничука В.П., суддів Василенка Я.М., Костюк Л.О., перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Розмір судового збору, що підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги в адміністративній справі визначено Законом України "Про судовий збір" з урахуванням змін до вказаного Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви.

Виходячи зі змісту позовної заяви, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області при зверненні до суду з даною апеляційною скаргою повине було сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, тобто 1610,40 грн (0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн)*150%).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи 21 травня 2024 року судом першої інстанції ухвалено зазначене вище рішення за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало до суду 04 липня 2024 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.

При цьому, вказаною особою в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повідомлено, що ухвалу рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року 2024 року було отримано 23 травня 2024 року за вх. № 29617/7.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з цим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не дотримано вказані вимоги ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України та не додано до апеляційної скарги належних доказів отримання копії рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року.

Крім того, навіть з моменту отримання 23 травня 2024 року, тридцятиденний строк на апеляційне оскарження закінчується 24 червня 2024 року (понеділок).

А як вже було зазначено раніше, апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало до суду 04 липня 2024 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаною ухвалою клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження визнано необґрунтованим, а право на поновлення строку, передбачене ч. 2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України - безпідставним.

Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року було надано Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві строк для усунення зазначених вище недоліків десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшло клопотання в якому просить суд продовжити строк для усунення недоліків.

Вказана особа зазначає, що на даний час відсутні грошові кошти для забезпечення сплати судового збору у зв`язку з чим остання позбавлена можливості сплатити судовий збір у встановлені судом строки.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Статтею 119 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

За змістом ч. 2 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Стаття 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою виконання процесуального обов`язку сплати судового збору особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Також, пунктом 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року передбачено, що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

На час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника, зокрема, із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Отже, органи державної влади, в тому числі Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Колегія суддів також звертає увагу, що важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами.

Однак належних і відповідних доказів, які б підтверджували фінансову неспроможність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сплатити судовий збір та не передбачення можливості використання коштів на фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи державної влади, в тому числі, на сплату судового збору, а також доказів об`єктивної неможливості сплати судового збору, до вказаного клопотання не додано.

Також відсутні докази, які б підтверджували, що бюджетом Пенсійного органу не передбачено коштів для сплати судового збору.

Крім цього вказаною особою не надано доказів регулярного та послідовного вчинення активних дій з метою виконання процесуального обов`язку зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги саме у даній адміністративній справі, та які б свідчили, що Відповіадч дійсно бажає реалізувати своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі у найкоротші строки.

Таким чином, обставини пов`язані з тривалою внутрішньою процедурою виділення та погодження коштів на сплату судового збору, а також обставини щодо неналежного фінансування суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України, відсутність достатньої кількості коштів, які призначені для цієї мети, блокування рахунків та здійснення безспірного стягнення коштів з рахунків боржника не можуть вважатися достатніми для продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги поза строками встановленими процесуальним законодавством, оскільки це є лише недоліками в організації внутрішньої діяльності та представництва інтересів суб`єкта владних повноважень, в судах.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 20 травня 2022 року у справі № 160/10376/21.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України строк усунення недоліків не може перевищувати 10 днів.

За таких обставин підстави для задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору відсутні.

Крім того, 24 липня 2024 року на адресу суду від вказаної особи надійшла заява про усунення недоліків до якої додано платіжну інструкцію про сплату судового збору № 1743 від 22 липня 2024 року.

Зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України перевірено.

Проте, колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до ухвали судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року, крім надання документу про сплату судового збору, Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві необхідно було звернутись до суду з обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року, вказавши інші причини пропуску строку, зазначивши підстави для його поновлення, а також надати докази на підтвердження вказаного.

Проте від вказаної особи заяви чи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не надходили.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не надано жодних пояснень чи обгрунтувань щодо наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не підтверджено їх належними в розумінні положень ст.ст. 72,73, Кодексу адміністративного судочинства України доказами, а отже не виконано вимоги ухвали судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Таким чином, розглянувши заявлене Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в апеляційній скарзі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши його обґрунтованість, дослідивши матеріали апеляційної скарги в частині, що стосується порушеного питання, беручи до уваги те що апеляційну скаргу було подано після тридцяти днів з дня отримання копії рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року, враховуючи висновки викладені в ухвалі судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху, а також з огляду на відсутність інших заяв чи клопотань про поновлення строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання поважними причини пропуску строку для подачі апеляційної скарги та поновлення такого строку.

Відповідно до довідки Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді "ст. 298 Ухвала про залишення апеляційної скарги без руху (одноособово)" від 09 липня 2024 року по справі № 320/17022/23 був надісланий Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві в його електронний кабінет та доставлені до електронного кабінету 09 липня 2024 року.

Строк виконання вимог зазначеної вище ухвали судді суду апеляційної інстанції сплинув 19 липня 2024 року.

Колегія суддів звертає увагу, що Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві було надано достатній строк для звернення до Шостого апеляційного адміністративного суду з обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року, вказавши поважні причини пропуску такого строку та підстави для його поновлення.

Однак вказаною особою недоліки апеляційної скарги зазначені в ухвалі судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2024 року в наданий строк та в розумний строк надходження кореспонденції не усунуто.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 299, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И ЛА:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги - відмовити.

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В.П. Мельничук

Судді: Я.М. Василенко

Л.О. Костюк