Справа № 420/14427/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 10.05.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.12.2023 по 15.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум;

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.12.2023 по 15.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується записом у військовому квитку позивача, до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 зарахований Наказом №99 від 08.04.2023. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 внаслідок безпосередньої участі у бойових діях 30.11.2023 солдат ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, СГМ, акубаротравму, ВОСП м`яких тканин правої половини обличчя з наявністю стронніх тіл (металеві осколки) у м`яких тканинах, ВОСП грудної клітки справа з наявністю стороннього тіла (металевий осколок) у паренхімі середньої частини правої легені. Множинні непроникаючі точкові ВОСП правої, половини грудної клітки, обох верхніх та нижніх кінцівок, правої сідниці з наявністю сторонніх тіл (металеві осколоки) у м`яких тканинах. ВОСП проксимальної фаланги 1 пальця лівої кисті. Наведене вище підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 17.04.2023 №7330. Відповідно до Довідки ВЛК №158 від 16.01.2024: поранення, ТАК, пов`язане з проходженням служби. Поранення тяжке. Потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів. ОСОБА_1 перебував на лікуванні у зв`язку з пораненням, отриманим у зв`язку із захистом Батьківщини, загалом у періоди із 01.12.2023 по 17.01.2024, а також з 17.01.2024 по 15.02.2024 перебував у відпустці для лікування після поранення відповідно до довідки ВЛК №158. Відтак, у зв`язку з отриманням бойового поранення тяжкого ступеню, що пов`язане із захистом Батьківщини, Позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці для лікування після поранення відповідно до довідки ВЛК внаслідок тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини. Але, ОСОБА_1 не здійснювали виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу , поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди перебування на стаціонарному лікуванні за періоди: із 01.12.2023 по 17.01.2024, а також з 17.01.2024 по 15.02.2024 за час перебування у відпустці для лікування після поранення відповідно до довідки ВЛК №158. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування в повному обсязі йому 100 000 грн додаткової винагороди за періоди перебування на стаціонарному лікуванні, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні із 01.12.2023 по 17.01.2024, а також з 17.01.2024 по 15.02.2024 за час перебування у відпустці для лікування після поранення відповідно до довідки ВЛК №158.

15.05.2024 ухвалою судді позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін, вірного поштового індексу позивача та наданням заяви про поновлення строку на звернення до суду.

27.05.2024 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі.

05.06.2024 до суду (вх.№ЕС/23053/24) від Військовій частинй НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, що на момент звернення із адвокатським запитом довідка про обставини травми (від 17.04.2024), яка є підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди була відсутня. Зазначає, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2024 №1206 прийнято рішення про нарахування ОСОБА_1 додаткового винагороди у розмірі 100000,00 грн з 01.12.2023 по 15.02.2024.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , відповідно до копії військового квитка (а.с.22-23) проходить військову службу у Військовій частинй НОМЕР_1 .

Матеріали справи містять виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.19-30), відповідно до яких ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 01.12.2023 по 14.12.2023, з 14.12.2023 по 19.12.2023, з 19.12.2023 по 26.12.2023, з 26.12.2023 по 04.01.2024, з 05.01.2024 по 17.01.2024.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №158 від 16.01.2024 (а.с.31), солдат ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.

18.03.2024 представник ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом (а.с.18-19) щодо нарахування додаткової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за перод з 01.12.2023 по 17.01.2024.

17.04.2024 Військова частина НОМЕР_1 скерувала на адвокатський запит відповідь №7292 (а.с.33) у якій зазначила, що 02.12.2023 ОСОБА_1 виведено у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 та у період з 01.12.2023 по 17.01.2024 ОСОБА_2 грошове забезпечення нараховувалось за попередньо займаною посадою. Також вказано про перебування солдата у відпустці для лікування після поранення з 17.01.2024 по 15.02.2024, проте в наказах по стройвій частині, наказ про вибуття у відпустку відсутній, у зв`язку з чим призначено службове розслідування.

До листа від 17.04.2024 №7292 додано:

карки особового рахунку ОСОБА_1 за 2023-2024 роки (а.с.34-35) з яких вбачається, що солдату за спірний період була нарахована додаткова винагорода у січні 2024 року у розмірі 967,74 грн (30 тис)

витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) про преміювання особового складу військової частини НОМЕР_1 за листопад 2023 року №4355 від 03.12.2023 (а.с.36);

витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) про встановлення обставин поранення, що отримав ОСОБА_3 під час безпосередньої участі у бойових діях №789 від 06.04.2024 (а.с.37-38), відповідно до якого поранення, що отримав 30.11.2023 ОСОБА_1 вважати таким, що отримано під час безпосередньої участі у бойових діях внаслідок бойового ураження та дій противника і пов`язано з захистом Батьківщини.

довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 17.04.2024 №7330 (а.с.41), відповідно до якої, поранення солдата ОСОБА_1 пов`язане з захистом Батьківщини.

Командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) прийнято наказ від 31.05.2024 №1206 «Про результати службового розслідування» (а.с.93-94), яким, окрі іншого, наказано виплатити додаткову вингороду у розмірі 100000,00 грн за час лікування у зв`язку із отриманням поранення солдату ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 по 15.02.2024, відповідно до п.12 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та абз.4 п.11 розділу ХХХІV наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявоюю

Вирішуючи дану справу, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно пункту першого статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Абзацом першим пункту 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

На думку суду, аналіз наведених норм Постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Також, пунктом 11 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок №260), визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Згідно пункту 13 розділу XXXIV Порядку №260, військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач отримав поранення під час захисту Батьківщини та перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у спірний період, а саме:

-на стаціонарному лікуванні: у період з 01.12.2023 по 14.12.2023, з 14.12.2023 по 19.12.2023, з 19.12.2023 по 26.12.2023, з 26.12.2023 по 04.01.2024, з 05.01.2024 по 17.01.2024.

-у відпустці за станом здоров`я: з 17.01.2024 по 15.02.2024.

За спірний період відповідач не здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн.

Судом протилежного не встановлено, відповідачем не доведено а відтак позовні вимоги слід задовольнити та визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.12.2023 по 15.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

На спротування бездіяльності військової частини НОМЕР_1 відповідач посилається на те, що на момент звернення із адвокатським запитом довідка про обставини травми (від 17.04.2024), яка є підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди була відсутня.

Такі посилання суд відхиляє з огляду на те, що позивач звернувся до суду 10.05.2024 у той час, коли вказана довідка була у розпорядження військової частини НОМЕР_1 , тобто на момент звернення до суду мала місце протиправна бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди.

Щодо похідної позовної вимоги зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.12.2023 по 15.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум, суд вважає такою, що ефективно поновить порушені права позивача, а відтак такою, що підлягає задоволенню.

Посилання військової частини НОМЕР_1 на наказ від 31.05.2024 №1206 «Про результати службового розслідування» (а.с.93-94), яким, окрім іншого, наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн за час лікування у зв`язку із отриманням поранення солдату ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 по 15.02.2024, відповідно до п.12 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та абз.4 п.11 розділу ХХХІV наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, як на виконання обов`язку щодо спіру, суд відхиляє з огляду на те, що вказаний наказ є підставою для нарахування та виплати такої винагороди, бездіяльність щодо не вчинення якої й є спірною у даній справі. Прийняття наказу не є доказом нарахування та виплати винагороди. Доказів нарахування та виплати додаткової винагороди матеріали справи не містять.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачувався на підставі Закону України «Про судовий збір», а відтак підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.12.2023 по 15.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.12.2023 по 15.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА