Справа № 240/7603/23
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7603/23 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович Ірина Едуардівна

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

24 липня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

1.1. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за жовтень 2022 року;

1.2. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за жовтень 2022 року, в розмірі 100000,00 гривень.

2. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач безпідставно не виплатив йому передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 додаткову винагороду за жовтень 2022 року, обґрунтовуючи це невиконанням ним бойового наказу. Позивач зауважує, що невиконання бойового наказу має бути підтверджено та доведено, однак відповідачем не надано доказів невиконання ним бойового наказу, а п.10 телеграми ДФ МОУ від 25.03.2022 №248/1298 не є самостійною підставою невиплати йому додаткової винагороди. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 за жовтень 2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

3.2. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за жовтень 2022 року додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України.

3.3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3.4. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Військова частина НОМЕР_1 , не погоджуючись з вказаним рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

5. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що виплата спірної додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошовою забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України. Так, 23.06.2022 Міністром оборони України було прийнято окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (далі - Доручення №912/з/29), яке доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ. В підпункті 9.7 пункту 9 цього Доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 або 30000,00 гривень не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) (за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

6. За результатами акту та матеріалів службового розслідування було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2023 року №733 "Про результати службового розслідування по факту не виконання наказу командира старшим солдатом ОСОБА_1 ", згідно з яким, службовим розслідуванням встановлено, що 24.10.2022 старший солдат ОСОБА_1 відмовився виконувати бойове розпорядження віддане командиром роти на підставі бойового розпорядження командира 2 стрілецького батальйону №41 від 09 жовтня 2022 року. Відтак, за невиконання наказу в жовтні місяці 2022 року за рапортом командира підрозділу у листопаді 2022 року старшого солдата ОСОБА_1 було позбавлено (не включено) виплати додаткової винагороди за жовтень місяць 2022 року. Таким чином, відповідач зазначив, що військова частина НОМЕР_1 не порушувала вимоги чинного законодавства і чітко дотримувалась положень Постанови №168, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 та Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 24.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у Збройні Сили України на військову службу по мобілізації, що підтверджується записами у його військовому квитку (а.с.12-14).

8. На підставі наказу Командувача військ Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 04.05.2022 №30-рс старший солдат ОСОБА_1 був призначений на посаду кулеметника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , а на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.05.2022 №114 був зарахований до списків особового складу цієї частини з 07 травня 2022 року (а.с.100).

9. Довідкою про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 15.12.2022 №4746/2, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , підтверджується, що солдат ОСОБА_1 в період з 08.08.2022 по 16.09.2022, з 17.09.2022 по 28.09.2022, з 03.10.2022 по 18.11.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в місті Барвінкове Харківської області та місті Бахмут Донецької області (а.с.15).

10. Під час розгляду справи судом встановлено, що 24.10.2022 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 командиром 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 був поданий рапорт (вхідний номер 9997/39окп від 26.10.2022), в якому останній просив призначити службове розслідування по факту невиконання 24 жовтня 2022 року наказу командира військової частини військовослужбовцем військової служби по мобілізації старшим солдатом ОСОБА_1 (а.с.92).

11. На підставі зазначеного рапорту, командир військової частини НОМЕР_1 , керуючись нормами статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, видав наказ від 27.10.2022 №4722, яким призначив провести службове розслідування по факту невиконання наказу командира старшим солдатом ОСОБА_1 (а.с.90-91).

12. За наслідками службового розслідування був складений акт проведення службового розслідування (а.с.84-89), в якому зазначено, що під час цього розслідування були встановлені наступні обставини та факти:

"Згідно бойового розпорядження кoмaндира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , підполковника ОСОБА_2 №41 від 09 жовтня 2022 року, командиру 5 стрілецької роти з метою зайняття визначеного рубежу, потрібно було виділити особовий склад зі штатною зброєю та штатними засобами захисту. До поіменного списку особового складу 5 стрілецької роти, який повинен був убути на посилення було занесено 64 військовослужбовці, в тому числі й старшого солдата ОСОБА_1 .

13. Для доведення бойового наказу 24 жовтня 2022 року, близько 10:00 особовий склад 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону було вишикувало в районі зосередження 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону в АДРЕСА_1 .

14. Вищезазначений бойовий наказ командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону було доведено командиром 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , капітаном ОСОБА_3 , в усній формі до всіх військовослужбовців, які були присутні на шикуванні. Після чого капітан ОСОБА_3 звернувся до військовослужбовців з питанням, чи зрозумілий їм бойовий наказ і у разі відмови від виконання даного бойового наказу вийти зі строю.

15. 24 жовтня 2022 року, близько 10:10 старший солдат ОСОБА_1 , відмовився виконувати бойовий наказ, відданий йому командиром 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_3 . Причиною небажання виконувати бойовий наказ, старший солдат ОСОБА_1 назвав незадовільний стан свого здоров`я.

16. Капітан ОСОБА_3 , відповідно до ст. 111 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти. Тому наказ, відданий ним 24 жовтня 2022 року на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону №41 від 09 жовтня 2022 року був законним. Зміст наказу був чітким та реальним для виконання старшим солдатом ОСОБА_1 .

17. 24 жовтня 2022 року близько 11:00 старший солдат ОСОБА_1 , усвідомивши наслідки своїх дій, повідомив командира 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_3 що він готовий виконати бойовий наказ. В подальшому, старший солдат ОСОБА_1 вибув на місце виконання поставлених завдань згідно бойового розпорядження командира 2 стрілецького батальйону № 41 від 09 жовтня 2022 року.

18. Згідно пояснення капітана ОСОБА_3 , командира 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , стало відомо, що старший солдат ОСОБА_1 24.10.2022 не виконав його наказ у зв`язку з тим, що скаржився на незадовільний стан здоров`я. 24 жовтня 2022 року старший солдат ОСОБА_1 змінив своє рішення та приступив до виконання поставленого ним наказу.

19. Згідно пояснення старшого солдата ОСОБА_1 , кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , стало відомо, по 24 жовтня 2022 року він не зміг виконати наказ у зв`язку з незадовільним станом здоров`я. 24 жовтня 2022 року він змінив своє рішення та приступив до виконання поставленого йому наказу".

20. Відтак, за наслідками розслідування був зроблений висновок, що своїми діями, старший солдат ОСОБА_1 , військову дисципліну та вимоги нормативно-правових документів не порушив, його дії не призвели до порушення встановленого порядку несення військової служби та не вплинули на забезпечення боєздатності та бойової готовності стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина старшого солдата ОСОБА_1 відсутня.

21. За результатами акту та матеріалів службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ від 16.03.2023 №733 "Про результати службового розслідування по факту не виконання наказу командира старшим солдатом ОСОБА_1 ", пунктом 2 якого командиру 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , визначено встановленим порядком подати рапорт про виплату додаткової винагороди за жовтень 2022 року старшому солдату ОСОБА_1 , встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (а.с.106-108).

22. Разом з тим, під час розгляду справи судом безспірно встановлено та не заперечується відповідачем, що передбачена Постановою №168 додаткова винагорода за жовтень 2022 року позивачу виплачена не була.

23. У зв`язку із цим, представник позивача - адвокат Святослав Соломонюк звернувся до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом, в якому просив повідомити причини з яких ОСОБА_1 не було проведено виплату додаткової винагороди за жовтень 2022 року.

24. У відповідь на цей запит військова частина НОМЕР_1 надіслала листа від 10.12.2022 №9318, в якому повідомила, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2022 №4722 ОСОБА_1 була призупинена виплата додаткової винагороди у зв`язку з проведенням службового розслідування по факту невиконання ним наказу командира (а.с.23).

25. Позивач вважає, що військова частина безпідставно не виплатила йому додаткову винагороду за жовтень 2022 року, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

26. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Згідно зі ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

28. Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

29. Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

30. Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

31. Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

32. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

33. Згідно з Інструкцією «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558 грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

34. Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

35. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168).

36. Так, пунктом п. 1 Постанови № 168 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

37. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

38. Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

39. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого.

40. Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки.

41. У статті 30 Статуту внутрішньої служби вказано, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

42. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

43. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

44. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

45. Відповідно до статті 35 Статуту внутрішньої служби, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

46. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

47. Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут). Відповідно статтям 1-2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

48. Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

49. Згідно з статтею 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

50. Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

51. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

52. Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

53. Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту, серед іншого, передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

54. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

55. Згідно з частиною 2 статті 86 Дисциплінарного статуту № 551-XIV під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

56. Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

57. Вимогами пункту 1 розділу II Порядку № 608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування, зокрема, невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

58. Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

59. Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

60. Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку № 608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

61. Пунктом 1 розділу VI Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

62. Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

63. Відповідно до вимог пункту 2 розділу VI Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

64. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

65. Згідно з вимогами пункту 3 розділу VI Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

66. Таким чином, у разі порушення військовослужбовцем військової дисципліни, призначається службове розслідування, за результатами якого, у разі, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

67. Отже, факт порушення військової дисципліни, має бути підтверджений у встановленому порядку.

68. Судом встановлено, що 24.10.2022 командиром 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 було подано рапорт за фактом невиконання наказу старшим солдатом ОСОБА_1 , на підставі якого було призначено службове розслідування та в подальшому не виплачено позивачу додаткову винагороду за жовтень 2022 року.

69. За наслідками проведеного службового розслідування складено акт службового розслідування. Вказаним службовим розслідуванням встановлено, що 24.10.2022 старший солдат ОСОБА_1 відмовився виконувати бойове розпорядження віддане командиром роти на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 від 09 жовтня 2022 року. Однак, в подальшому 24.10.2022 старший солдат ОСОБА_1 вибув на місце виконання поставлених завдань. Відтак, за результатами розслідування був зроблений висновок, що своїми діями старший солдат ОСОБА_1 військову дисципліну не порушив, вина відсутня, нормативно-правових документів не порушив. Відсутність у діях старшого солдата ОСОБА_1 ознак правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в розділі акту службового розслідування.

70. Як результат пунктом 2 наказу "Про результати службового розслідування" командиру 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , визначено встановленим порядком подати рапорт про виплату додаткової винагороди за жовтень 2022 року старшому солдату ОСОБА_1 , встановленої Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168.

71. Отже, службовим розслідуванням, за наслідками якого винесено наказ від 16.03.2023 №733 "Про результати службового розслідування по факту не виконання наказу командира старшим солдатом ОСОБА_1 " встановлено факт відсутності вини позивача та не порушення ним військової дисципліни, що полягало у невиконанні бойового наказу.

72. Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що доказами підтвердження факту відмови від виконання бойового наказу є наказ командира в/ч НОМЕР_1 від від 27.10.2022 №4722, виданий на підставі рапорту командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону, оскільки зазначений наказ є лише підтвердженням факту призначення службового розслідування.

73. Більш того, із дослідженого під час розгляду справи витягу із зазначеного наказу від 27.10.2022 №4722 вбачається, що ним не вирішувалось питання щодо призупинення на період проведення службового розслідування виплати позивачу спірної додаткової винагороди за жовтень 2022 року, а тому твердження відповідача про те, що саме на виконання зазначеного наказу позивачу не виплачувалась спірна винагорода, є безпідставними.

74. Службовим розслідуванням вину позивача не підтверджено, а навпаки, встановлено відсутність у діях старшого солдата ОСОБА_1 ознак правопорушення, що підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені у відповідному розділі акту службового розслідування.

75. Враховуючи викладене, доводи апелянта про відмову позивача від виконання бойового наказу, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивача неправомірно, з посиланням на його відмову від виконання бойового наказу, позбавили виплати додаткової винагороди за жовтень 2022 року, визначеної постановою КМУ №168.

76. Наявною у матеріалах справи довідкою про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 15.12.2022 №4746/2, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , підтверджується, що солдат ОСОБА_1 в період з 08.08.2022 по 16.09.2022, з 17.09.2022 по 28.09.2022, з 03.10.2022 по 18.11.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в місті Барвінкове Харківської області та місті Бахмут Донецької області (а.с.15). Жодних документів, які б підтверджували недійсність вказаної довідки, матеріали справи не містять і відповідачем не надано, як і не заперечується останнім факт безпосередньої участі позивача в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірний період.

77. Вказане свідчить, що позивач має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за жовтень 2022 року.

78. Відтак, враховуючи відсутність у діях старшого солдата ОСОБА_1 ознак правопорушення щодо невиконання наказу командира, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за жовтень 2022 року.

79. Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

80. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

81. При цьому, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

82. У Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

83. Відповідно до пункту 1 Постанови №168 розмір додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби) Таким чином, розмір збільшеної додаткової винагороди визначається пропорційно часу участі військовослужбовця у таких діях та заходах.

84. Розрахунок розміру додаткової винагороди та визначення періоду (кількості днів безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) за який вона повинна виплачуватися, є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходить військову службу та який виплачує йому грошове забезпечення. Тому, саме на відповідача за наявності передбачених законодавством підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, визначивши при цьому період для її розрахунку.

85. Суд же не може перебирати на себе функції органу, що здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення. Нарахування та виплата грошового забезпечення кожному окремому військовослужбовцю здійснюється із врахуванням конкретних обставин проходження таким військовослужбовцем служби та виконуваних ним завдань, а виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць виплачується військовослужбовцям пропорційно часу участі у відповідних діях та заходах.

86. Таким чином, обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

87. На підставі вищевикладених положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині шляхом зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України, за жовтень 2022 року.

88. Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

89. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

90. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

91. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

92. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

93. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.