Справа № 240/34986/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/34986/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

24 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельтатрейд Україна" до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельтатрейд Україна" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Житомирської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA10100/2023/000209/1 від 03.08.2023 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення відповідача про коригування митної вартості безпідставне, оскільки не доведено правомірність застосування резервного методу при визначенні митної вартості, а зазначені в рішення митниці причини не є належним доказом невірного визначення митної вартості декларантом. Заявлена позивачем митна вартість є реальною, підтвердженою належними доказами та не спростована відповідачем. Відтак, на думку позивача, у Житомирської митниці не було достатніх правових підстав для коригування митної вартості автомобіля.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що оскаржене рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки в результаті контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що документи, подані позивачем під час митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Зокрема, договір повинен бути підписаний особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Всупереч зазначеній нормі закону, в преамбулі контракту №А/S-23/05/01 від 23.05.2023 не зазначено посаду уповноваженого представника продавця, його прізвище та ім`я. Продавцем Контракт взагалі не підписаний. Щодо специфікації №1 від 23.05.2023, яка є документом, що додається до тексту договору і є невід`ємною його частиною, має такі ж недоліки (розбіжності), як і сам контракт: відсутні відомості про особу, уповноважену на її підпис і відсутній підпис продавця. Крім того, специфікація складена іншою мовою (російською), а Контракт українською. Окрім того, основний текст Контракту надрукований одним шрифтом, а Специфікація №1 від 23.05.2023 - іншим. У зв`язку з тим, що Контракт №A/S-23/05/01 від 23.05.2023 та специфікація не підписані уповноваженим представником продавця, дані документи не є чинними. Тобто митний орган не може розглядати дані документи, як діючі на момент оформлення митної декларації. З огляду на викладене, митний орган, на підставі приписів Митного кодексу України, визначив митну вартість імпортованого товару за резервним методом, із урахуванням обмежень, передбачених частиною 3 статті 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визначеній митними органами митній вартості схожого товару.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 серпня 2023 року до відділу митного оформлення «Оліївка» митного посту «Житомир-центральний» з метою імпорту товару «легковий автомобіль, що був у використанні марка VOLKSWAGEN, модель Passat, номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2022», що ввозився на адресу ТОВ «Дельтатрейд Україна», подано митну декларацію №223UA23U7.

Заявлена митна вартість, визначена за основним методом на рівні 14000,00 євро за одиницю.

Разом з митною декларацією декларантом подавалися такі документи:

- контракт №A/S-23/05/01 від 23.05.2023;

- специфікація №1 від 13.07.2023 до контракту №A/S-23/05/01 від 23.05.2023;

- рахунок-фактура №452919 від 13.07.2023;

- платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах №141 від 26.07.2023;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28.12.2022;

- копія митної декларації від 28.07.2023 №23DK00310029В53253;

- звіт №02/08/2023-6V експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки

транспортного засобу від 02.08.2023;

- переклад на українську мову рахунку-фактури №452919 від 13.07.2023;

- переклад на українську мову копії митної декларації країни відправлення №23DK00310029B53253 від 28.07.2023.

Згідно картки відмови №UA101020/2023/001124 від 03.08.2023 у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено з таких причин: митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом у графі 45 декларації неправильно розрахована митна вартість товару № 1 та вона не підтверджена документально, а вибраний метод її визначення не відповідає умовам, наведеним у главі 9 МК України, чим порушено вимоги ст. 52, 53 цього Кодексу. У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару №UA101000/2023/000209/1 від 03.08.2023 дані графи 45 і 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного оформлення товару, а крім того, це може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги ст. 266, 289, 293 МК України.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA101000/2023/000209/1 від 03.08.2023 вказано наступне.

Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Контракт №A/S-23/05/01 від 23.05.2023 не підписаний уповноваженим представником продавця. Відомості про такого представника також у контракті відсутні. Специфікація № 1 від 13.07.2023 не містить підпису продавця та відомостей про уповноважену особу продавця, що наділена повноваженнями укладати правочини.

Звіт № 02/08/2023-6V експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 02.08.2023 не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості.

Переклад на українську мову фактури № 452919 від 13.07.2023 не містить посилання на контракт, на виконання якого видано даний документ. Також не містить умов поставки товару. В документі зазначено, що до сплати підлягає вартість нетто товару - всього 103600,00 датських крон. Однак до митного оформлення надано платіжне доручення № 141 від 26.07.2023, що свідчить про те, що за товар сплачено 14 000,00 євро.

CMR (автотранспортну накладну) до митного оформлення не подано, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування умов поставки транспортного засобу, що впливають на складові митної вартості товару.

Митним органом, серед іншого, митна вартість товару визначена за резервним методом, мотивуючи це тим, що методи 2а і 26 не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару вище вказаним рішенням, ТОВ «Дельтатрейд Україна» звернулося з цим позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 246 Митного кодексу України у редакції, на час виникнення спірних правовідносин (далі МК України) встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями частини 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

У частині 6 цієї правової норми зазначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 341 частини 1 статті 4 МК України митні органи центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.

Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що Фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

У частині 5 цієї правової норми надається визначення терміну ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно частини 2 названої правової норми документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок фактура (інвойс), або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 3 цієї правової норми у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У пункті 1 частини 4 статті 54 МК України встановлено обов`язок митного органу здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини 3 статті 53 МК України, якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо піни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Як установлено судом із матеріалів справи, Житомирською митницею в якості підстави для надання позивачем додаткових документів у повідомленні зазначено, що заявлена декларантом митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, а документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Надаючи правову оцінку названим підставам, колегія суддів зауважує на таке.

За результатами аналізу наведених вище положень Митного кодексу України, Верховний Суд, у своїх постановах дійшов висновку про те, що обґрунтовані сумніви митних органів у достовірності поданих декларантом відомостей, можуть бути зумовлені, зокрема, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено (зокрема, від 20 березня 2023 року у справі №560/1919/23).

Таким чином, за результатами отримання інформації про іншу, більшу митну вартість подібних товарів, у відповідача виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товару.

В той ж час, під час проведення консультації, митним органом не зазначено, які саме розбіжності містять документи, подані декларантом для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, а також які саме відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, не містили такі документи.

Посилання відповідача на те, що контракт та специфікація до нього не містять підписів уповноваженої особи продавця, як на підставу виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах, суд враховує наступне

Контракт № A/S-23/05/01 від 23.05.2023 та специфікація № 1 від 13.07.2023 до контракту № A/S-23/05/01 від 23.05.2023 містять реквізити компанії Gedsted Autohandel A/S (продавець згідно контракту): експортний ідентифікаційний номер: DK17509381, ідентифікаційний код компанії: DK 15538201,1BAN: DK 1192 9400 0009 5680, S.W.I.F.T.: KRONDK22, Sparekassen Kronjylland, Euro: Sydbank Flunsburg, 1BAN:DE9721 5106 00, S.W.I.F.T.: SYBKDE22, телефон: (+45) 98 64 51 99.

Зазначені реквізити надають змогу ідентифікувати компанію, адже містять:

1) Міжнародний банківський рахунок одержувача (1BAN) - унікакальний ідентифікатор, який допомагає банкам автоматично обробляти платежі. IBAN містить всю необхідну інформацію власника, таку як номер рахунку, банківська та інформація та інформація про відділення та код країни;

2) EXPORT SE-NR - ідентифікатор компанії у контексті експортних операцій і є визначальним для сторони у торговельних операціях;

3) CVR (Centra! Business Register) ідентифікатор (код) компаній у Данії, що внесений у публічні реєстри і ідентифікує компанію в офіційних базах даних;

4) S.W.I.F.T - система для надсилання фінансових повідомлень між банками, і його наявність вказує на банківську активність компанії.

5) адресу місцезнаходження, телефон та електронну пошту компанії, що відповідають контактам, вказаним на офіційному сайті компанії.

Зазначені реквізити наявні також у Інвойсі № 452919 від 13.07.2023 та платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах № 141 від 26.07.2023.

У графі 70 платіжної інструкції №141 від 26.07.2023 «Призначення платежу» вказано, що сума є передоплатою відповідно до контракту X» A/S-23/05/01 від 23.05.2023 та інвойса Хо 452919 від 13.07.2023 за автомобіль Volkswagen Passat, VIN - НОМЕР_1 , що підтверджує волевиявлення сторін та реальність експортно- імпортної операції відповідно до умов контракту Х^ A/S-23/05/01 від 23.05.2023.

Крім того, реквізити компанії Gedsted Autohandel A/S, вказані у контракті № A/S-23/05/01 від 23.05.2023 та ідентифікаційний номер і ціна транспортного засобу Volkswagen Passat, що зазначені у специфікації №1 від 13.07.2023 відповідають реквізитам компанії та ідентифікуючій інформації про транспортний засіб, що вказані у експортній декларації № 23DK00310029В53253 від 28.07.2023 та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № 23192861 від 28.12.2022, на якому проставлений штамп Державної митної служби.

Контракт № A/S-23/05/01 від 23.05.2023 та специфікація № 1 від 13.07.2023 до контракту № A/S-23/05/01 від 23.05.2023 містять печатку компанії Gedsted Autohandel A/S, що є одним із засобів підтвердження легітимності та валідності юридичного документа.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що контракт №A/S-23/05/01 від 23.05.2023 та специфікація № 1 від 13.07.2023 до контракту № A/S-23/05/01 від 23.05.2023 містять вичерпні та належні дані компанії Gedsted Autohandel A/S (одержувача коштів), що надають змогу ідентифікувати продавця транспортного засобу Volkswagen Passat (VIN НОМЕР_1 ). Сума платежу, визначена у специфікації №1 від 13.07.2023 відповідає вартості товару згідно інвойса №452919 від 13.07.2023 та платіжної інструкції №141 від 26.07.2023, дата оформлення інвойса №452919 від 13.07.2023 співпадає із датою оформлення специфікації №1 від 13.07.2023, що свідчить про те, що надані позивачем контракт та специфікація документ стосуються задекларованого товару та підтверджують заявлену позивачем митну вартість.

Відповідно до п. 1 специфікації №1 від 13.07.2023 до контракту №A/S-23/05/01 від 23.05.2023, товаром партії є Volkswagen Passat-2022-WVW2223C2PE028849.

Згідно із п. 2, 4 специфікації № 1 від 13.07.2023 до контракту N? A/S-23/05/01 від 23.05.2023, умови поставки: DAP - Zhytomyr по Інкотермс 2010. Ціною товару є сума, що зазначена у інвойсі - 14 000 євро.

Інвойсом № 452919 від 13.07.2023 передбачено, що ТОВ «Дельтатрейд Україна» здійснює оплату товару на користь компанії Gedsted Autohandel AVS згідно опису: Volkswagen Passat, автомобіль після аварії, календарний рік виготовлення - 2022, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , вартість 103 600 датських крон, що еквівалентно 14 000 євро, про що вказано у інвойсі.

Gedsted Autohandel A/S є датською компанією, що підтверджують експортний та ідентифікаційний коди компанії, що містять абревіатуру «DK» - код країни згідно з 1SO 3166-1 alpha-2, стандарту, який визначає дволітерні коди для країн та територій. Саме тому у інвойсі, окрім суми у євро, також прописана сума у валюті Данії - датських кронах.

Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах № 141 від 26.07.2023 ТОВ «Дельтатрей Україна» сплатило на користь компанії Gedsted Autohandel A/S суму коштів у розмірі 14 000 євро із зазначенням призначення платежу у графі 70: передоплата відповідно до контракту N? A/S-23/05/01 від 23.05.2023 та інвойса №452919 від 13.07.2023 за автомобіль Volkswagen Passat, VIN - НОМЕР_1 .

Платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах №141 від 26.07.2023 містить усі обов`язкові реквізити, передбачені п. 14 розділу ІІ Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №216 від 28.07.2008 (у редакції постанови Правління Національного банку України № 189 від 25.08.2022).

Таким чином, у специфікації №1 від 13.07.2023 до контракту №A/S-23/05/01 від 23.05.2023, інвойсі № 452919 від 13.07.2023 та платіжній інструкції №141 від 26.07.2023 вказана однакова сума товару - 14 000 євро.

Зазначені відомості стосовно суми товару, що вказані у вищенаведених документах, спростовують твердження відповідача про те, що документи, подані до митного оформлення не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Умовами контракту №АS-23/05/01 від 23.05.2023 передбачено, що уся інформація стосовно товару, зазначається у інвойсі.

Відомості щодо ідентифікаційного коду транспортного засобу та вартості товару, що зазначені у специфікації № 1 від 13.07.2023 до контракту №A/S-23/05/01 від 23.05.2023 відповідають тим, що вказані у інвойсі № 452919 від 13.07.2023.

Платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах № 141 від 26.07.2023 у призначенні платежу містить посилання на контракт № A/S-23/05/01 від 23.05.2023 та інвойс № 452919 від 13.07.2023.

Вказане вище підтверджує той факт, що інвойс № 452919 від 13.07.2023 оформлений на виконання умов контракту N? A/S-23/05/01 від 23.05.2023.

Позивач на підтвердження заявленої митної вартості товару надав митному органу контракт №A/S-23/05/01 від 23.05.2023, специфікацію № 1 від 13.07.2023 до контракту № A/S-23/05/01 від 23.05.2023, інвойс № 452919 від 13.07.2023, платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах № 141 від 26.07.2023, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28.12.2022, експортну декларацію №23DK00310029B53253 від 28.07.2023, що відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України є документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Вищенаведені документи містять однакові відомості щодо: юридичних адрес та реквізитів сторін; номера кузова транспортного засобу Volkswagen Passat - унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу; вартості оцінюваного транспортного засобу; технічних характеристик автомобіля Volkswagen Passat;

Отже, що документи, подані митному органу для підтвердження митної вартості товарі містять аналогічну розпізнавальну та ідентифікуючу інформацію щодо задекларованого транспортного засобу Volkswagen Passat.

Згідно приписів частини 1 статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Таким чином, зауваження митного органу щодо неналежного оформлення контракту та специфікації до нього колегія суддів до уваги не приймає з наведених вище підстав, такі мали бути враховані митним органом під час перевірки інформації, зазначеній у митній декларації.

Враховуючи вищезазначене вимога митного органу про необхідність надання перекладу зазначеного документа не ґрунтується на приписах частини 1 статті 254 МК України.

Колегія судів вважає, що надані декларантом документи підтверджують зазначену у митній декларації вартість імпортованого товару, а саме: специфікація до контракту та рахунок фактура (інвойс) підтверджують погодження між сторонами договору вартості товару, що постачався, а платіжна інструкція оплату погодженої сторонами вартості.

Відповідач, ані під час проведення митної консультації, ані в оскаржуваному рішенні, ані під час розгляду справи судом відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що імпортований товар придбаний позивачем у пов`язаної особи.

З огляду на вищезазначене колегія суддів приходить до висновку, що позивач не мав можливості заперечувати такий факт, а тому твердження відповідача про те, що останній цього не заперечує, суд уважає безпідставним.

Таким чином апеляційний суд не бере до уваги та не надає правової оцінки твердженню відповідача про те, що оскаржуване рішення прийнято з підстав: митна вартість товару (в т.ч. транспорті витрати як складова митної вартості) не була підтверджена в установленому Митним кодексом України порядку.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надані декларантом документи, для підтвердження митної вартості товару, містять всі обов`язкові документи, передбачені статтею 53 МК України, та які підтверджують складові визначення вартості товару, що підлягав розмитненню.

У постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі № 826/27412/15 викладені висновки відповідно до яких, митний орган може затребувати додаткові документи у разі наявності підозр у підробці поданих документів, відсутності документів, що підтверджують певні складові митної вартості (страхування товару, його транспортування тощо), якщо такі складові не включені у ціну, передбачену договором.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №821/110/18 органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Перелік додаткових документів, які може затребувати митний орган від декларанта, визначено Законом (стаття 53 МК України), серед них, зокрема, договори (контракти) з третіми особами, пов`язаними з поставкою товарів (наприклад, з особами, в яких продавець купив товар, що поставляється), рахунки про здійснення платежів цим третім особам, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, виписки з бухгалтерської документації тощо.

Не зважаючи на те, що вказаний перелік є великим, проте це не свідчить, що митний орган вправі за будь-яких обставин витребувати від імпортера всі ці документи. Митний орган може додатково витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості (постанова Верховного Суду України від 30 червня 2015 року, справа № 814/283/14).

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 813/1229/16 зазначено, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Висновок проте, що митна вартість товару документально не підтверджена, є недостатнім для витребування у декларанта додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, без зазначення, при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, у чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах (аналогічну правову позицію Верховним Судом викладено у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 814/1647/16, від 06 березня 2019 року у справі № 809/278/17, від 13 червня 2019 року у справі № 820/6315/15, від 21 січня 2020 року у справа № 813/2719/15).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі №809/872/17 витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, що також узгоджується з правовою позицією наведеної у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі №1.380.2019.004752.

Аналіз норм МК України, наведених вище правових позицій Верховного суду дозволяє дійти висновку, що Житомирська митниця, приймаючи рішення про витребування додаткових документів без обґрунтування обставин, які викликають сумніви у правильності визначення митної вартості, діяла всупереч вимогам МК України та сталій судовій практиці висловленій Верховним судом.

За результатами вивчення поданих для декларування товару документів відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, в якому зазначено, що у порушення вимог ч. 3 ст. 53 МК України декларантом не надані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену питну вартість товару:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) виписку з бухгалтерської документації;

4) копію митної декларації країни відправлення;

5) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Надаючи правову оцінку таким мотивам спірного рішення, суд зауважує, що відповідач відкоригував розмір митної вартості саме транспортного засобу.

Отже, тільки інформація про вартість автомобіля в рахунку фактурі ставила під сумнів правильність визначеної позивачем митної вартості такого. Однак, під час розгляду справи суд установив, що заявлена позивачем митна вартість підтверджена поданими митному органу документами. Переконливих доводів про те, що надані декларантом документи на підтвердження такої вартості мали недоліки або містили суперечливу інформацію, відповідач суду не надав.

Враховуючи положення частини 2 статті 71 КАС України, декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товару. Натомість, якщо митниця стверджує, що були понесені додаткові витрати на транспортування/перевезення, то митниця повинна довести наявність цих фактів.

Матеріалами справи наявність зазначених вище обставин (страхування, інші витрати на транспортування/перевезення) не підтверджена.

З огляду на встановлені обставини апеляційний суд вважає, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за другорядним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Щодо застосованого у оскаржуваному рішенні №UA10100/2023/000209/1 від 03.08.2023 резервного методу для визначення митної вартості товару, слід зазначити наступне.

Згідно з Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

У Постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18 міститься висновок про те, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Прийняте рішення про коригування митної вартості товарів відповідач обґрунтовує тим, що метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосований відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України у зв`язку із тим, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до ст. 53 МК України, містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Як зазначено у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA10100/2023/000209/1 від 03.08.2023 методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

Як визначено у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA10100/2023/000209/1 від 03.08.2023 джерелом вищевказаної інформації щодо товарів, митне оформлення яких уже здійснено, міститься в ціновій базі ЄАІС ДМСУ.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 встановлено, що посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. 59, 60, 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідач надав опис схожого товару за МД №UA408040/2022/014097 від 24.06.2022, однак не відомо за яким методом здійснено митне оформлення подібного транспортного засобу, які документи подавались під час розмитнення, митним органом не враховано різницю технічного стану транспортних засобів.

У Постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 також міститься висновок про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Наявність у відповідача інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митн територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

При здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості та її визначення за основним методом контролюючому органу надано всі необхідні та достатні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідачем при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів, витребування додаткових документів та подальшого коригування митної вартості порушено вимоги статей 53, 54, 57, 58 МК України та рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що не відповідає вимогам статті 55 МК України.

Позивачем подано до митного органу належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за першим методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо недоведеності митним органом того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, разом з тим використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин придбання транспортного засобу, або що видані позивачу документи є фіктивними чи недійсними.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2023/000209/1 від 03 серпня 2023 року.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.