Справа № 520/8256/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 липня 2024 року справа №520/8256/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги, розглянувши у письмовому провадженні

за позовною заявою ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач), в якій просить визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.03.2024 №38662931, такою що суперечить вимогам рішення ЄСзПЛ від 06.06.2013 №11770/03 у частині нарахування пені, за несвоєчасне виконання судового рішення та скасувати означену постанову головного державного виконавця Рекашової А.М.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач посилається на те, що у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на примусовому виконанні знаходилось рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 №11770/03 «Кононова та інші проти України». Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. 07.03.2024 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №38662931, у зв`язку з повним виконанням рішення. Вказану постанову позивач вважає протиправною, посилаючись на те, що рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 №11770/03 «Кононова та інші проти України» виконано щодо нього не у повному обсязі. Зазначає, що пеня, яка була нарахована за несвоєчасне виконання рішення, нарахована йому не в повному обсязі, оскільки її розрахунок здійснено не у відповідності до Європейських норм та стандартів.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Водночас, позивача звільнено від сплати судового збору.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи до 26.04.2024.

У цей же строк зобов`язано відповідача надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження, які стосуються заявлених позовних вимог та докази направлення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_2 .

На виконання вказаної ухвали від 25.04.2024 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що резолютивною частиною рішення Європейського суду зобов?язано державу сплатити заявникам 3000 євро, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Частина зазначених коштів (у розмірі 34612,99 грн) була виплачена позивачу саме у національній валюті. Отже, у даному випадку боржником було порушено строк виплати коштів, розмір яких виражений у гривні. Оскільки головний державний виконавець здійснював розрахунок пені за порушення строку сплати коштів саме у гривні, підстави для нарахування суми пені у євро - відсутні. Таким чином, пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду у справі від 06.06.2013 №11770/03 нарахована у відповідності до резолютивної частини рішення, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» прийнята правомірно.

Крім того, на вимогу суду представник відповідача надав належно засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження №3866293.

У судове засідання, призначене на 26.04.2024 сторони не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомленні судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Сторони подали суду заяви про розгляд справи провести без їх участі.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приписами частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

У провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №38662931 по виконанню рішення №11770/03, виданого 06.06.2013 Європейським судом з прав людини (далі Суд) у справі «Кононова та інші проти України», де стягувачем є ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями стягувача є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Резолютивною частиною рішення Суду встановлено: «(а) держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1 (за винятком заяв №28061/08 та 28071/08) та 1500 (одну тисячу п`ятсот) євро (і) кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2 та (іі) заявникам за заявами №28061/08 та 28071/08, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; (b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти».

Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження платіжним дорученням Міністерства юстиції України №2757 від 06.09.2013 стягувачу перераховані кошти у розмірі 31657,08 грн та платіжним дорученням Міністерства юстиції України №538 від 20.06.2014 сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 110,72 грн.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. 27.06.2014 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2014 у справі №820/13356/14 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2014 №38662931. Постановляючи рішення суд зазначив, що рішення Європейського суду виконано не в повному обсязі, оскільки стягувачу необхідно перерахувати різницю, яка виникла при конвертації 3000 євро в національну валюту, на підставі перерахування її не за курсом який існував на день здійснення платежу Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.04.2024 3 08.10.2013, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини, а також нарахувати пеню у розмірах визначених рішенням Європейського суду з прав людини, а саме нарахувати простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати з 07.09.2013 по день здійснення остаточного розрахунку, який складається з повної виплати 3000 євро, які конвертовані в національну валюту по курсу, який існував на 08.10.2013.

Прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження 23.03.2015.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. 06.11.2017 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 у справі №820/6348/17 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №38662931 від 06.11.2017 року. Рішення набрало законної сили 19.03.2018.

Постановляючи рішення суд зазначив, що державним виконавцем не наведено достатніх підстав, котрі б підтверджували проведення у повному обсязі виконання виконавчого документу. 20.09.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою Аллою Миколаївною прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження №38662931, оскільки залишалася невиконаною постанова Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2014 у справі №820/13356/14 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 у справі №820/6348/17 відповідно до яких необхідно здійснити перерахування різниці, яка виникла при конвертації 3000 євро в національну валюту на день здійснення платежу 08.10.2013, а також нарахувати пеню у розмірах визначених рішенням Європейського суду з прав людини, а саме нарахувати простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати з 07.09.2013 по день здійснення остаточного розрахунку, який складається з повної виплати 3000 євро, які конвертовані в національну валюту по курсу, який існував на 08.10.2013.

Платіжною інструкцією від 27.10.2023 №5639 стягувачу перераховано курсову різницю у розмірі 888,12 грн.

На виконання зазначених рішень суду необхідно було нарахувати простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати з 07.09.2013 по день здійснення остаточного розрахунку, який складається з повної виплати 3000 євро, які конвертовані в національну валюту по курсу, який існував на 08.10.2013.

Державним виконавцем здійснено розрахунок пені за рішенням у валюті «гривня».

До бухгалтерської служби Міністерства юстиції України направлено вимогу державного виконавця, якою зобов`язано сплатити на користь стягувача пеню у розмірі 326,26 грн.

Платіжною інструкцією Міністерства юстиції України від 27.11.2023 №381 стягувачу перераховано пеню за рішенням суду у розмірі 326,26 грн.

У подальшому, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 у справі №520/24451/23 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 11.08.2023 та вимогу державного виконавця №38662946/22 від 14.06.2023, прийняті при виконанні рішення №11770/03, виданого 06.06.2013 Європейським судом з прав людини у справі «Кононова та інші проти України», за яким стягувачем є ОСОБА_3 (спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2024 у справі №520/24451/23 апеляційну скаргу Відділу залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 у справі № 520/24451/23 залишено без змін.

Приймаючи зазначене рішення суд вказав, що оскільки рішенням Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 №11770/03 у справі «Кононова та інші проти України» зобов`язано державу-відповідача сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю то для розрахунку мала б використовуватися та валюта, яку було присуджено рішенням Європейського суду, а саме євро - для обчислення пені щодо справедливої сатисфакції, а також звернуто увагу на необхідність застосування при розрахунку пені зміненої граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, що діяли в період прострочення.

Суд вказав, що пеня має бути розрахована у валюті «євро» та при розрахунку застосована змінена граничної позичкової ставки Європейського центрального банку.

З урахуванням наведених висновків суду, державним виконавцем здійснено розрахунок пені у зв`язку з несвоєчасною сплатою державою-відповідачем належної суми (справедливої сатисфакції) заявнику, в розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку за період несплати плюс три відсотки з моменту закінчення трьохмісячного строку і до моменту повного розрахунку. Для розрахунку пені застосовано валюту «євро».

Розрахунок пені здійснений на суму 3000 євро за період з 07.09.2013 по 27.10.2017. Стягувач отримав вказану суму двома платежами та в різні періоди (08.10.2013 в сумі 31657,08 грн та 27.10.2017 у сумі 888,12 грн, що в загальному склало еквівалент 3000 євро) сума пені і розраховувалась за періоди несплати конкретних сум.

Платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 20.06.2014 №538 позивачу сплачена пеня у розмірі 110,72 грн, платіжною інструкцією МЮУ від 27.11.2023 №381 - у розмірі 326,26 грн. Всього було сплачено: 436,98 грн. Платіжною інструкцією Міністерства юстиції України від 05.03.2024 № 55 стягувачу перераховано 1234,31 грн (еквівалент 40,23 євро 436,98 грн).

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини протиправною, позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Відповідно до частини першої статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення ЄСПЛ в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком України виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України, врегульовані Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі по тексту Закон України №3477-IV) у розмінні статті 1 якого орган представництва це орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень; рішення) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України.

Положеннями статті 2 Закону передбачено, що рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання рішення визначається цим Законом, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Згідно із статтею 3 Закону України №3477-IV виконання рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до статті 7 Закону України №3477-IV протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття рішенням статусу остаточного орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті «б» цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Приписами частин першої шостої статті 8 Закону України №3477-IV передбачено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України.

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно пункту 8 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:, зокрема, рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У свою чергу, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вже встановлено судовим розглядом, рішенням Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 людини №11770/03 у справі «Кононова та інші проти України» встановлено: «(а) держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1 (за винятком заяв №28061/08 та 28071/08) та 1500 (одну тисячу п`ятсот) євро (i) кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2 та (її) заявникам за заявами №28061/08 та 28071/08, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Згідно зі статтею 41 Конвенції, якщо ЄСПЛ визнає факт порушення Конвенції або протоколів до неї і якщо внутрішнє право держави, яка була стороною у справі, передбачає лише часткову компенсацію, ЄСПЛ у разі необхідності надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію.

Справедлива сатисфакція - форма відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій стороні внаслідок правопорушення.

Суд, приймаючи рішення про розмір справедливої сатисфакції, виходить з основних фактів справи, а також має право самостійно встановлювати розмір сатисфакції. Сатисфакція виражається не тільки грошовим відшкодуванням, а також у формі визнання провини, завіренні постраждалих у неприпустимості вчинення подібного надалі, вибачення, покарання винних, особливих почестей постраждалій стороні, а також у інших формах морального задоволення потерпілої сторони.

У цій справі обов`язок держави виплатити спадкоємцям заявника компенсацію в розмірі 3000 євро є справедливою сатисфакцією за встановлені Рішенням Європейського суду з прав людини порушення.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» у разі порушення тримісячного строку на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Згідно з пунктом (b) резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 людини №11770/03 у справі «Кононова та інші проти України» зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти».

Під відшкодуванням, у розумінні Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» розуміють суму справедливої сатисфакції, яка визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь стягувача.

Виходячи з аналізу законодавства, суд зазначає, що пеня вказана у резолютивній частині рішення суду застосовується лише до справедливої сатисфакції, присудженої Європейським судом і не застосовується до будь-яких інших сум, що мають бути стягнені внаслідок невиконання національних судових рішень.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду справа №820/3181/16 (№К/9901/12021/18).

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2015 в.о. Урядового уповноваженого ОСОБА_5 було надіслано запит Голові Департаменту виконання рішень Європейського суду з прав людини Генерального Директорату з прав людини і верховенства права ОСОБА_6 на адресу (Рада Європи F-67075 Strasbourg Codex).

У запиті зазначено: «До Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини надходять скарги заявників щодо невірного, на їх думку, нарахування державними виконавцями пені у зв`язку з несвоєчасними виплатами відшкодування.

Розрахунок пені державні виконавці здійснюють наступним чином:Сума пені = А : В х (% ставку) х С, де А - сума відшкодування, присуджена за рішенням суду (для розрахунку використовується та валюта, яку було присуджено рішенням Європейського суду (євро - для обчислення пені щодо справедливої сатисфакції, інша валюта - щодо рішення національного суду); В - кількість днів року; % ставка - гранична позичкова ставка Європейського центрального банку плюс 3 відсотки річних (інформація щодо розміру граничної позичкової ставки розміщена на офіційному сайті Європейського центрального банку; С - кількість днів прострочення виплати.

З метою належного виконання рішень Європейського суду просимо повідомити чи правильна формула, яку використовують державні виконавці, під час нарахування пені».

У відповідь листом від 02.07.2015 головою відділу Генерального Директорату з прав людини та верховенства права Департамент виконання рішень Європейського суду з прав людини Генерального Секретаріату повідомлено, що зазначена у листі формула, яка використовується державними виконавцями, є абсолютно вірною.

Під час розгляду справи, обґрунтовуючи свою позицію позивач зазначив, що при обрахунку пені, відповідачем взято розмір сатисфакції не в євро, як вказано у формулі, крім того вона була поділена на дві частини: спочатку взята цифра у розмірі сатисфакції, але в гривнях (2013 рік), а потім цифра суми недоплати у розмірі 888,12 гривні. Також, позивач наголошував, що гранична позичкова ставка Європейського центрального банку взята у 0,75% коли в цей час вона була іншою.

Судом встановлено, що відповідно до вимоги державного виконавця відповідачем було здійснено розрахунок виходячи з того, що рішення набрало законної сили - 06.06.2013, кінцева дата виконання рішення - 06.09.2013, тобто у трьохмісячний строк.

Рішення №11770/03 частково виконано 06.09.2013 у сумі 31 657,08 грн. грн. + (справедлива сатисфакція на користь ОСОБА_1 ).

Кількість днів затримки платежу (з 07.09.2013 по 07.10.2013) - 31.

Ставка Європейського центрального банку 1,00%.

Сума пені на користь ОСОБА_1 : 2918,21:365*4,00%*31 = 9,91 євро.

Рішення №11770/03 остаточно виконано 28.10.2023 у сумі 888,12 грн+ (доплата різниці конвертації на користь ОСОБА_1 ).

Кількість днів затримки платежу (з 07.09.2013 по 27.10.2017) 3703.

Ставка Європейського центрального банку, що діяли в період несплати, становили:

з 07.09.2013 по 12.11.2013 1,00 % (67 днів несплати);

з 13.11.2013 по 10.06.2014 0,75 % (210 днів несплати);

з 11.06.2014 по 09.09.2014 0,40 % (91 день несплати);

з 10.09.2014 по 15.03.2016 0,30 % (553 дні несплати);

з 16.03.2016 по 26.07.2022 0,25 % (2324 дні несплати);

з 27.07.2022 по 13.09.2022 0,75 % (49 днів несплати);

з 14.09.2022 по 01.11.2022 1,50 % (49 днів несплати);

з 02.11.2022 по 20.12.2022 2,25 % (49 днів несплати);

з 21.12.2022 по 07.02.2023 2,75 % (49 днів несплати);

з 08.02.2023 по 21.03.2023 3,25 % (42 дні несплати);

з 22.03.2023 по 09.05.2023 3,75 % (49 днів несплати);

з 10.05.2023 по 20.06.2023 4,00 % (42 дні несплати);

з 21.06.2023 по 01.08.2023 4,25 % (42 дні несплати);

з 02.08.2023 по 19.09.2023 4,50 % (49 днів несплати);

з 20.09.2023 по 27.10.2023 4,75 % (38 днів несплати).

Сума пені: 81,79 : 365 х 4,00 % х 67 = 0,60 євро 81,79 : 365 х 3,75 % х 210 = 1,76 євро 81,79 : 365 х 3,40 % х 91 = 0,69 євро 81,79 : 365 х 3,30 % х 553 = 4,09 євро 81,79 : 365 х 3,25 % х 2324 = 16,92 євро 81,79 : 365 х 3,75 % х 49 = 0,41 євро 81,79 : 365 х 4,50 % х 49 = 0,49 євро 81,79 : 365 х 5,25 % х 49 = 0,58 євро Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.04.2024 6 81,79 : 365 х 5,75 % х 49 = 0,63 євро 81,79 : 365 х 6,25 % х 42 = 0,59 євро 81,79 : 365 х 6,75 % х 49 = 0,74 євро 81,79 : 365 х 7,00 % х 42 = 0,66 євро 81,79 : 365 х 7,25 % х 42 = 0,68 євро 81,79 : 365 х 7,50 % х 49 = 0,82 євро 81,79 : 365 х 7,75 % х 38 = 0,66 євро 9,91 + 30,32 = 40,23 євро.

Таким чином, державний виконавець дійшов до висновку, що на користь ОСОБА_1 необхідно сплатити пеню у розмірі 40,23 євро, яка виплачена позивачу у національній валюті (з урахуванням раніше виплачених сум).

Позивач у позовній заяві не заперечує факту сплати пені у розмірі 40,23 євро та виплачена позивачу у національній валюті (з урахуванням раніше виплачених сум), яка нарахована державним виконавцем за періоди несплати конкретних сум, а саме 08.10.2013 у сумі 31657,08 грн та 27.10.2023 у сумі 888,12 грн, що у загальному склало еквівалент 3000 євро.

Разом з тим, позивач наполягає на тому, що пеня мала бути нарахована відповідачем на суму 3000 євро за період з 07.09.2013 по 27.10.2023, а не за періоди несплати конкретних сум.

Суд звертає увагу на те, що у пункті «б» рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 №11770,03 у справі «Конова та інші проти України» вказано про те, що «зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти».

Відповідач у відзиві на позовну заяву наполягав на тому, що пеня не може бути нарахована на суму 3000 євро станом на 27.10.2017 (дата остаточного розрахунку), оскільки основна сума 31 657,08 грн (еквівалент 2918,21 євро) отримана позивачем 08.10.2013, а відтак кошти знаходились в його розпорядженні.

Суд не погоджується з вказаними твердженнями, оскільки вони суперечать висновкам, які викладені у пункті «б» рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 №11770,03 у справі «Конова та інші проти України».

Таким чином, ненарахування позивачу не у повному обсязі пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини, не узгоджується з фактом повного фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Щодо незгоди позивача з отриманням пені у гривневому еквіваленті, суд зазначає наступне.

Резолютивною частиною рішення Суду встановлено: «(а) держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1 (за винятком заяв № 28061/08 та 28071/08) та 1500 (одну тисячу п`ятсот) євро (і) кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2 та (іі) заявникам за заявами № 28061/08 та 28071/08, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будьякими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; (b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти».

З системного аналізу резолютивної частини рішення вбачається, що стягувачу присуджені кошти в «євро», які мають бути конвертовані у національну валюти держави-відповідача. Відтак, у рішенні не зазначено, що сума пені має бути виплачена у валюті «євро».

Суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що пеня має бути розрахована у валюті «євро», проте сплачена, так як і кошти справедливої сатисфакції, у національній валюті держави відповідача за курсом на день здійснення платежу

Відтак, вказані доводи позивача у цій частині не знайшли свого підтвердження.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність відмови у здійсненні перерахунку пенсії на підставі наданої довідки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 6-9, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вулиця Городецького, 13, місто Київ, 01001, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.03.2024 №38662931, прийняту головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Рішення набирає законної сили у порядку та строк, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 24.07.2024.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА