Справа № 420/9147/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9147/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації при звільненні за невикористану відпустку за 2015 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2020 рік, 2020 рік, 2022 рік у кількості 105 діб;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік у кількості 105 діб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його з 31.10.2023 року було звільнено зі служби в поліції за станом здоров`я. Пізніше позивач направив відповідну заяву до Головного управління Національної поліції в Одеській області з вимогою нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані дні відпустки з 2015 року по 2022 рік, водночас, відповідач відмовив у вищевказаній заяві, посилаючись на відсутність відповідних законодавчих підстав.

Не погоджуючись із вищезазначеною бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Одеській області та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду у справі №420/9147/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

03.04.2024 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. Тобто, обов`язковою передумовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпуску є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення. Разом з тим, в даному випадку, Головним управлінням в наказі про звільнення від 31.10.2023 року № 1484 о/с визначено, що ОСОБА_1 має право на отримання компенсації за 37 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за період роботи з 01 січня 2023 року до дня звільнення.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.04.2024 року провадження по справі №420/9147/24 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст. 236 КАС України та відповідно поновлено ухвалою суду від 22.05.2024 року.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в поліції, та згідно наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1484 о/с від 31.10.2023 року, його було звільнено з 31.10.2023 року за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» за станом здоров`я (через хворобу).

У вищевказаному наказі Головного управління Національної поліції в Одеській області №1484 о/с від 31.10.2023 року зазначено, що позивачу підлягає до виплати грошова компенсація за 37 діб невикористаних щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за період роботи з 01.01.2023 року до дня звільнення.

Згідно листа Головного управління Національної поліції в Одеській області №9/1/зі від 03.01.2024 року та довідки Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області №9/4991 від 09.05.2024 року, зміст яких фактично збігається, за період служби в ГУНП в Одеській області позивач не використав наступні оплачувані відпустки, а саме:

за період з 07.11.2015 року по 31.12.2015 року 3 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток;

за 2017 рік 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток;

за 2018 рік 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток;

за 2020 рік 16 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток;

за 2021 рік 31 добу щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток;

за 2022 рік 11 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток;

за період з 01.01.2023 року по 31.10.2023 року 37 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток (вказаний період зазначений в наказі Головного управління Національної поліції в Одеській області №1484 о/с від 31.10.2023 року).

За 2016 рік та 2019 рік - щорічні основні та додаткові оплачувані відпустки використані у повному обсязі.

Враховуючи вищевказані обставини, сторона позивача звернулась із відповідною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки з 2015 рік по 2022 рік.

Водночас, листом від 18.03.2024 року за №14/35аз відповідач зазначив, що оскільки Закон України №3494-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчий актів України щодо впорядкування надання та використання відпусток, а також інших питань», який набрав чинність з 24.12.2023 року, вносить зміни до Закону України «Про відпустки», то підстав для виплати грошової компенсації за невикористані оплачувані відпустки за 2017-2022 роки позивачу, який звільнений у жовтні 2023 року, немає.

Вважаючи протиправними таку бездіяльність відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 45 Конституції України, кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовані Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон України №580-VIII).

Згідно ч.1 ст.1 Закону України №580-VIII національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч.1 ст.17 1 Закону України №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За ст. 62 Закону України №580-VIII поліцейський, зокрема, але не виключно, своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.93 Закону України №580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Відповідно до ч.10 ст.93 Закону України №580-VIII поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні:

щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;

щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Державні гарантії права на відпустки працівників, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи врегульовані Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 року №504/96-ВР (далі Закон України №504/96-ВР).

Згідно ч.1 ст.24 Закону України №504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч.ч.1-2 ст.94 Закону України №580-VIII).

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських визначені Порядком та умовах виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 (далі - Порядок №260).

За п.3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно п.8 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні:

щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;

щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Аналізуючи вищевказані приписи суд зауважує, що поліцейські не зобов`язані використовувати всі дні відпусток протягом календарних років служби, з огляду на що при звільненні таким особам може бути виплачена грошова компенсація за невикористані дні відпусток. Разом з тим, відсутні законодавчі приписи, які б передбачали позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році, водночас не використав. У той же час, поліцейський може використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Тобто, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік (в тому числі, й в році звільнення зі служби) та на відпустки, що не були використані за попередні роки служби, що, у свою чергу, також свідчить про наявність права на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Враховуючи відсутність правового врегулювання вищевказаного питання приписами Закону України №580-VIII та Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки служби, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України №504/96-ВР.

Як вже зазначалось вище, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, тобто, у випадку звільнення поліцейського зі служби в Національній поліції України, йому також виплачується компенсація за всі невикористані дні основної та додаткової відпусток.

Такий правовий висновок корелюється із висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 19.01.2021 року по справі №160/10875/19 та від 31.03.2021 року по справі №320/3843/20.

Як вже було зазначено вище, за період служби в ГУНП в Одеській області позивач не використав наступні оплачувані відпустки, а саме:

за період з 07.11.2015 року по 31.12.2015 року 3 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток;

за 2017 рік 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток;

за 2018 рік 22 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток;

за 2020 рік 16 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток;

за 2021 рік 31 добу щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток;

за 2022 рік 11 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток

З цього приводу суд зазначає, зо за час розгляду даної справи доказів нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за 105 невикористаних днів основної щорічної та додаткової відпустки за 2015 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2020 рік, 2021 рік та 2022 рік відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідачем не було доведено правомірності нездійснення нарахування та виплати грошової компенсації позивачу за невикористані дні відпустки, то суд доходить висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану частину відпусток за 2015 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2020 рік, 2020 рік, 2022 рік у кількості 105 діб підлягають задоволенню.

Також задля ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину відпусток за 2015 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік у кількості 105 діб.

Разом з тим суд критично ставиться до посилань відповідача у листі-відмові від 18.03.2024 року на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчий актів України щодо впорядкування надання та використання відпусток, а також інших питань» від 22.11.2023 року №3494-ІХ, оскільки вищевказаний нормативний акт не вносив змін до ч.10 ст.93 Закону України №580-VIII, в якій зазначено про грошову компенсацію за всі не використані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судового збору не здійснювати.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану частину відпусток за 2015 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2020 рік, 2020 рік, 2022 рік у кількості 105 діб.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину відпусток за 2015 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік у кількості 105 діб.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький