Справа № 487/1764/24
Суддя: Нікітін Д. Г.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/1764/24
Провадження № 2-а/487/28/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року м. Миколаїв Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді -Нікітіна Д.Г.,
при секретарі - Шульга В.А.,

за участю представника відповідача Коваль В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

21.02.2024 представник позивача звернулась до суду із зазначеним адміністративним позовом. Сторона позивача просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії АА № 00017080 від 12.02.2024, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12.02.2024 відповідачем було винесено постанову, відповідно до якої 28.01.2024 о 12 год. 49 хв. за адресою Н-08, км 468+739, Запорізька обл. допущено рух транспортного засобу марки MAN TGS 19/430, номерний знак НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України; навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 5,548% (0,638 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Зазначену вище постанову вважає протиправною, оскільки за постановою: серії АА №00017080 від 12.02.2024 за ТТН №54-0004326 від 28.01.2024 автомобіль MAN TGS 19/430, номерний знак НОМЕР_1 , причіп BODEX номерний знак НОМЕР_2 здійснював перевезення насипом подільного вантажу «пшениця 4 кл.» з с.Біленьке, Запорізького р-н, Запорізької обл. до м. Ізмаїл Одеської області. Згідно вищезазначеної ТТН повна маса вантажу становила 39980 кг. Вказаний вантаж був опломбований про що є відповідна позначка в ТТН. Отже, фактична маса при зважуванні автомобіля MAN TGS 19/430, номерний знак НОМЕР_1 , причіп BODEX номерний знак НОМЕР_2 менша за 40000 кг, що свідчить про невірність визначення фактичної маси автопоїзду, загальна маса не перевищувала вагових параметрів за п.22.5 Правил дорожнього руху, в електронному сервісі перевірки адміністративних правопорушень за ідентифікатором доступу, враховуючи відображення автомобілю з автопричепом, відсутня будь-яка інформація чи ідентифікація щодо напівпричепа. Відповідачем першочергово невірно визначено вагову норму транспортного засобу з напівпричіпом, що ставить під сумнів подальші розрахунки маси перевищеної вагової норми та її відсоток, величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування. У відповідача відсутні будь-які докази щодо вимірювання фактичної ваги транспортного засобу позивача, та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів. Відповідач не врахував тип транспортного засобу, постанова не містить інформації про порядок її оскарження;

Також наголошується, що ваги відповідача не мають сертифікатів повірки, а основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Ухвалою суду 27.02.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

На адресу суду від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив. У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав і просив відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування відзиву зазначив, що постанови повністю відповідають вимогам нормативних актів та містять необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою відповідача було встановлено подію, склад адмінправопорушень та правомірно притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності. Відзив містить інформацію щодо механізму фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі та відсутність можливості механічного втручання в роботу системи, визначає повноваження відповідача в прийнятті рішень, зміст постанов, що підтверджується показаннями технічних приладів, технічних засобів щодо т/з позивача, а також сертифікатами відповідності, експертним висновком.

Сторона позивача в призначене судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлено належним чином, подала заяву про слухання справи за його відсутності.

Представник сторони відповідача в судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву.

Дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП унормовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 12.02.2024 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00017080, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. З оскаржуваної постанови вбачається, що 28.01.2024 о 12 год. 49 хв. за адресою Н-08, км 468+739, Запорізька обл. допущено рух транспортного засобу марки MAN TGS 19/430, номерний знак НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України; навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 5,548% (0,638 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху.

У відповідності з п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Агентством відновлення, Укртрансбезпекою, Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів 18,75 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху).

Згідно з п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Слід враховувати, що механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначає Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджене постановою КМУ №1174 від 27.12.2019 (далі - Порядок).

За визначенням, наведеним у п. 2 Порядку, автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 163.

Згідно із п.п. 11, 12 Порядку автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення. Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до п.п. 13, 14, 15 Порядку під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

За правилами п.п. 16, 17 Порядку посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли. Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Згідно п. 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.10.2021 за № 1286/36908 (далі - Інструкція), під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою у автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції. Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху (п. 8 Інструкції).

Вказане свідчить, що Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення порушення.

В постанові серії АА № 00017080 зазначені фактичні зафіксовані параметри т/з: кількість вісей 5 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3820мм, 2-3: 5450мм, 3-4: 1310мм, 4-5: 1310мм; навантаження на вісь 1-8450кг, 2-13150кг, 3-8400кг, 4-8400кг, 5-8600кг; загальна маса 47000кг, висота 3,821м; ширина 2,543м; довжина 14,636м. Також вказано загальну масу т/з з урахуванням похибки 42300кг та видно фотознімок т/з який його ідентифікує.

В постанові серії АА № 00012159 зазначені фактичні зафіксовані параметри т/з: кількість вісей 5 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3600мм, 2-3: 6030мм, 3-4: 1280мм, 4-5: 1310мм; навантаження на вісь 1-6600кг, 2-14450кг, 3-6800кг, 4-7500кг, 5-7100кг; загальна маса 42000кг, висота 3,513м; ширина 2,53м; довжина 15,705м. Також вказано загальну масу т/з з урахуванням похибки 42000кг та видно фотознімок т/з який його ідентифікує.

У зв`язку з чим, суд відхиляє доводи представника позивача про те, що відсутня інформація чи ідентифікація щодо напівпричепа, типу транспортного засобу. Посилання позивача на ТТН не спростовує встановлені в оскаржуваних постановах фактичних зафіксованих параметрів т/з.

Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

У Примітці цієї статті передбачено, що підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Підставою для винесення оспорюваних постанов про застосування адміністративного стягнення (штрафу) стали результати автоматичного вимірювання маси транспортних засобів зазначених вище.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Вказані положення є спеціальними для автомобільного перевізника, проте в даному випадку суду не надано документів на підтвердження наявності відповідного дозволу чи внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів. Натомість, ці положення визначають обов`язок перевізника одержати відповідний дозвіл. Недотримання вказаних правил, відповідно до приписів ч. 2 ст. 132-1 КУпАП є підставою для накладення встановлених штрафів.

Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Водночас, за правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд враховує, що суттєвим значенням для визначення міри відповідальності особи у цій сфері є результати габаритно-вагового зважування транспортного засобу.

Відповідність вагового обладнання установленим стандартам підтверджується наведеними даними в постанові, зокрема, постановою серії АА №00017080, прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 15, WAGA-WIM35, зав. №3, яким здійснювалась фіксація правопорушень в автоматичному режимі за адресою: Н-08, км 468+739, Запорізька обл., підтверджується свідоцтвом про повірку технічного засобу.

Отже, з урахуванням максимальної похибки вимірювальної техніки, суд вважає доведеним допущення перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а відповідно і правомірність накладення адміністративних стягнень на підставі ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Також суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Тобто за ч.1 ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, несе відповідальна особа (особа, за якою зареєстровано транспортний засіб) або належний користувач транспортного засобу, який внесений до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі Порядок № 1197).

Згідно з п. 3 Порядку № 1197 підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: 1) визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; 2) визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; 3) оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; 4) користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); 5) користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; 6) оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Відповідно позивач в силу Закону є відповідальною особа (особа, за якою зареєстровано транспортний засіб) або належний користувач транспортного засобу, який внесений до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Суд наголошує, що особливістю спірних правовідносин є те, що у відповідності до ст. 229 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, розглядаються органом автомобільного транспорту та електротранспорту (на автомобільному транспорті - посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті).

Тобто, оспорювана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є наслідком здійснення органом автомобільного транспорту повноважень щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

З огляду на положення ст.ст. 5, 286 КАС України, адміністративний суд досліджує саме законність вчинення дій суб`єктом владних повноважень під час реалізації своїх повноважень, що не є тотожним безпосередньому розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Отже, у даному випадку суд лише перевіряє правильність застосування відповідачем положень ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за порушення позивачем пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а не приймає рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

У зв`язку із відмовою у позові, понесені позивачем судові витрати покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача-адвоката Дмитрієвої Тетяни Владильєнівни в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправних та скасування постанов, по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, місцезнаходження: 01150, м. Київ, вул. Антоновича, 51, .

Суддя Д.Г. Нікітін