Справа № 600/949/23-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/949/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

22 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області від 19.09.2022 року у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Закон №796-ХІІ) ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах, передбачених ст.55 Закону №796-XII з часу первинного звернення із заявою про призначення пенсії, а саме починаючи з 02.09.2022.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.03.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.03.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону №796-XII. До страхового стажу позивача не зараховано період строкової військової служби, оскільки по батькові у військовому квитку не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 ). Згідно архівної довідки №4/1054 від 20.08.1993 про несення служби по охороні зони відчуження по батькові не відповідає з по батькові в паспорті. Також не вказано кількість безпосередньо відпрацьованих дні в зоні відчуження для встановлення права на пенсію зі зменшенням пенсійного віку. З вказаних підстав, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 рр. (Категорія 2), що підтверджується посвідченням Серія НОМЕР_1 від 10.03.2005.

Матеріали справи містять перекладені з російської на українську мови анкету-запит від 14.07.1993 №4/370 щодо підтвердження проходження військової служби за період з 16.05.1986 по 20.06.1988 та довідку Центрального архіву Внутрішніх військ МВС від 20.08.1993 щодо проходження військової служби позивачем з 16.05.1986 по 20.06.1988, де по батькові позивача зазначено « ОСОБА_3 ».

До матеріалів справи додано військовий квиток позивача НОМЕР_2 , заповнений російською мовою, де по батькові позивача вказано « ОСОБА_4 ».

02.09.2022 позивач звернувся до пенсійного органу щодо призначення пенсії за віком, однак рішенням пенсійного органу від 08.09.2022 №94 відмовлено у призначенні пенсії. Вказано, що страховий стаж позивача становить 24 роки 9 місяців 25 днів. Вік позивача вказано 54 роки. До страхового стажу позивача не зараховано період строкової військової служби, оскільки по батькові у військовому квитку не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 ). Згідно архівної довідки №4/1054 від 20.08.1993 про несення служби по охороні зони відчуження по батькові не відповідає з по батькові в паспорті. Також не вказано кількість безпосередньо відпрацьованих дні в зоні відчуження для встановлення права на пенсію зі зменшенням пенсійного віку.

16.01.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо повторного розгляду заяви про призначення пенсії від 02.09.2022, однак у листі від 30.01.2023 вказано, що рішення від 08.09.2022 №94 прийнято правомірно.

Позивач не погодився із вказаною відмовою та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії згідно ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII, в той час як позивач відповідає умовам виходу на пенсію згідно ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII, оскільки досяг 50 років та має більше ніж 19 років страхового стажу.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абз. 2-3 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII передбачено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:

- у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років;

- у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 8 років.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що особа отримує право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. 1 ч.1 ст.55 Закону № 796-XII у випадку дотримання таких умов, зокрема:

1) наявності у неї статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

2) наявності у неї необхідного періоду роботи у зоні відчуження, зокрема: робота у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; робота у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів;

3) наявності у неї страхового стажу не менше 15 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абз. 9 пп. 5 п. 2.1 розділу II Порядку №22-1 (у редакції, яка діяла на момент звернення позивача за призначенням пенсії) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Згідно із нормами Порядку №22-1 при зверненні за призначенням пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особа, яка має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повинна додати до заяви про призначення пенсії своє посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та документ, який підтверджує період її участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. При цьому, таким документом може бути, один з наступних перелічених:

- довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122;

- довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до статті 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

При цьому, ст. 10 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які, зокрема, безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів.

Згідно із ч. 1 ст.15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до ст. 65 Закону №796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі - Порядок №551) передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Таким чином єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях, тощо, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 22.03.2018 (справа №588/538/16-а), від 23.05.2018 (справа №398/3509/16-а), від 22.01.2019 (справа №295/1087/17).

Відповідно до п. 4 Порядку №551 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році (категорія 2) серії А синього кольору.

Встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідченням (категорія 2) Серія НОМЕР_1 від 10.03.2005. Тобто, під час видачі позивачу вказаного посвідчення уповноваженим органом перевірялись обставини праці позивача у зоні відчуження у 1986 році, а саме не менше п`яти календарних днів з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. та не менше 14 календарних днів в 1987 році.

Посвідчення позивача недійсним не визнавалось, його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.

Тому, немає підстав ставити під сумнів законність отримання позивачем посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), а відтак і ставити під сумнів обставину його праці у зоні відчуження у 1986 році необхідної кількості днів у суду немає.

Таким чином, наявність у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) надає йому право користуватися пільгами, в тому числі й щодо пенсійного забезпечення, передбаченими Законом №796-ХІІ, а також є достатнім підтвердженням роботи в зоні відчуження не менше п`яти календарних днів з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. та не менше 14 календарних днів в 1987 році.

Матеріали справи містять перекладені з російської на українську мови анкету-запит від 14.07.1993 р. №4/370 щодо підтвердження проходження військової служби за період з 16.05.1986 р. по 20.06.1988 р. та довідку Центрального архіву Внутрішніх військ МВС від 20.08.1993 р. щодо проходження військової служби позивачем з 16.05.1986 р. по 20.06.1988 р.

Згідно вказаних довідок позивач ніс службу з охорони зони відчуження Чорнобильської АЕС з 22.11.1986 р. по 30.01.1987 р., що відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII (з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів) надає позивачу право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років.

Відтак, позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 08.06.2022 у справі №805/3752/18-а, від 15.01.2021 у справі №520/7546/17, від 12.02.2020 у справі №497/1830/16-а

Доводи відповідача щодо не відповідності паспортним даним ( ОСОБА_2 ) у архівній довідці №4/1054 від 20.08.1993 та військовому квитку, спростовуються виданим позивачу посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) на ім`я ОСОБА_1 .

Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся у віці 54 років, а страховий стаж, за підрахунком відповідача склав 24 роки 9 місяців 25 днів.

Враховуючи наведене, позивач мав право на пенсію починаючи з 02.09.2022 згідно поданої заяви.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

З урахуванням наведеного у сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач відповідає умовам виходу на пенсію згідно ч. 1 ст. 55 Закону №796-ХІІ оскільки досяг 50 років та має більше ніж 19 років страхового стажу, а тому є протиправною відмова Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області від 19.09.2022 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. відповідно до Закону №796-ХІІ.

Належним способом відновлення порушеного права буде зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років згідно ч. 1 ст. 55 Закону №796-ХІІ з 02.09.2022.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.