Справа № 160/21938/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/21938/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дрозд Катерини Товітівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року в адміністративній справі №160/21938/23 (головуючий суддя першої інстанції - Турлакова Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 29.08.2023 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3564/НАГД від 07.08.2023 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності;

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3652/НАГД від 12.08.2023 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності;

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що відповідачем не доведено належним чином допущення позивачем дисциплінарних порушень, про що свідчить не проведення службового розслідування перед винесенням наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що суд першої інстанції був позбавлений можливості дослідити та перевірити обґрунтованість застосованих до позивача дисциплінарних стягнень.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства Українив порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 з 14.07.2020 року. Наразі позивач відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2020 року №136 зарахований до списків особового складу та призначений на посаду водія-електрика відділення зв`язку взводу управління батареї управління та артилерійської розвідки бригадної артилерійської групи, ВОС - 790058Д, шпк «солдат» (а.с.39).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3564/НАГД від 07.08.2023 року за порушення ст.ст. 4-6, 11, 12, 16-17, 30, 49-51,128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 1-5 Дисциплінарного статуту ЗСУ, за неналежне виконання службових обов`язків, а саме: порушення встановленим командиром підрозділу розпорядку дня, а саме не явку на шикування, солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення - догани (а.с.20).

Згідно тексту наказу, солдат ОСОБА_1 о 09:00 год. 28.07.2023 року порушив розпорядок дня, встановлений командиром підрозділу, не вийшов на шикування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3652/НАГД від 12.08.2023 року за порушення ст.ст. 4-6, 11, 12, 16-17, 30, 49-51,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за неналежне виконання службових обов`язків, а саме: незнання статей 21, 22 Статуту внутрішньої служби, солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення - догани (а.с.21).

Згідно тексту наказу, солдат ОСОБА_1 , о 09:00 год. 03.08.2023 року під час опитування продемонстрував незнання статей 21, 22 Статуту внутрішньої служби.

Вважаючи, що відповідачем порушено порядок застосування дисциплінарних стягнень та правомірність наказів, позивач оскаржив такі накази до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач довів правомірність своїх рішень (наказів). Суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та не спростовано допущенні ним дисциплінарні порушення.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі по тексту - Закон №2232).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною четвертою статті 2 Закону №2232 визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV (далі по тексту - Дисциплінарний статут), військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Статтею 3 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Відповідно до абзацу другого статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройний Сил України, накази командирів.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені, зокрема, такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана.

Згідно із частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі по тексту - Статут).

Статтями 4 - 6 Статуту внутрішньої служби, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Абзацом 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такого обов`язку як свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно зі статтею 12 Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Положеннями статті 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно зі статтею 26 Статуту військовослужбовців залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою (ст. 30 Статуту внутрішньої служби).

Згідно із частиною першою статті 127 Статуту внутрішньої служби солдат (матрос) (далі солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

Відповідно до абзаців восьмого і сімнадцятого частини першої статті 128 Статуту внутрішньої служби солдат зобов`язаний додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, а також у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

За приписами статті 129 Статуту внутрішньої служби внутрішній порядок - це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом.

Статтею 200 Статуту внутрішньої служби встановлено, що розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів.

Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року. В подальшому він затверджується на навчальний рік (період навчання) і може уточнюватися командиром (начальником) на час проведення навчань, походів кораблів, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби в добовому наряді, варті тощо з урахуванням особливостей їх виконання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3564/НАГД від 07.08.2023 року за порушення ст.ст. 4-6, 11, 12, 16-17, 30, 49-51,128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 1-5 Дисциплінарного статуту ЗСУ, за неналежне виконання службових обов`язків, а саме: порушення встановленим командиром підрозділу розпорядку дня, а саме не явку на шикування, солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення - догани (а.с.20).

Згідно тексту наказу, солдат ОСОБА_1 о 09:00 год. 28.07.2023 року порушив розпорядок дня, встановлений командиром підрозділу, не вийшов на шикування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3652/НАГД від 12.08.2023 року за порушення ст.ст.4-6, 11, 12, 16-17, 30, 49-51,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за неналежне виконання службових обов`язків, а саме: незнання статей 21, 22 Статуту внутрішньої служби, солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення - догани (а.с.21).

Згідно тексту наказу, солдат ОСОБА_1 , о 09:00 год. 03.08.2023 року під час опитування продемонстрував незнання статей 21, 22 Статуту внутрішньої служби.

Позивач в адміністративному позові не заперечує свою відсутність шикуванні. Зазначає, що командиром підрозділу йому не було повідомлено про дату та час проведення шикування, та не розташуванням на видному місці на спеціальних щитах розпорядку дня. Також позивач зазначає, що фіксація результатів опитування позивача вимог Статуту в письмовій формі не здійснювалась.

Позивач вважає, що ним не порушено приписів Статуту внутрішньої служби ЗСУ та Дисциплінарного статуту ЗСУ, а тому спірні накази є протиправними.

Щодо доводів позивача на порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з не призначенням та не проведенням службового розслідування апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Вищевказані положення кореспондуються з Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 року №608 (далі по тексту - Порядок №608), а саме: службове розслідування може призначатися у певних випадках.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

З наведеного слідує, що проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, з врахуванням конкретних обставин як вчиненого проступку так і конкретних умов, за яких він скоєний.

Враховуючи, що факт відсутності позивача на шикуванні останнім не заперечувався та підтверджувався поясненнями свідка, безпосереднього командира позивача - ОСОБА_2 , (який допитаний і судом першої інстанції) відповідно такий факт не потребував додаткового доказування.

Відносно доводів позивача про те, що перевірка його знань вимог статей 21, 22 Статуту внутрішньої служби ЗС України не проводилася, оскільки фіксація результатів такої перевірки не відбувалася, суд апеляційної інстанції зазначає про таке.

Так, статтями 21-22 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачені права військовослужбовця, в тому числі по застосуванню заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї.

Згідно частини 6 Загальних положень Статуту внутрішньої служби ЗС України внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Чинним законодавством передбачено обов`язок заступника командира бригади (полку, окремого батальйону) з озброєння (інженерно-авіаційної служби) систематично перевіряти знання особовим складом правил експлуатації, ремонту та евакуації озброєння, бойової та іншої техніки (ст.74 Статуту внутрішньої служби ЗС України), або обов`язок командира роти перевіряти знання і практичні навички військовослужбовців роти (ст.112 Статуту внутрішньої служби ЗС України), а документальна фіксація відповідних результатів, як і періодичність таких перевірок не передбачена.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що самовільне ігнорування позивачем розпорядку дня, перебуваючи поруч з іншими військовослужбовцями, може бути розцінено лише як невиконання наказів командира, що є порушенням вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України, з чим погоджується колегія суддів.

Колегія суддів зазначає, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду має бути врахований характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки.

Верховний Суд в постанові від 9 вересня 2020 року у справі №815/2705/16 зазначив, що судами не повинно досліджуватись питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а повинна надаватись правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. Адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийняття спірних наказів.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дрозд Катерини Товітівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року в адміністративній справі №160/21938/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року в адміністративній справі №160/21938/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко