Справа № 340/2450/24
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/2450/24

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-А, )

відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, )

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивувала тим, що у вересні 2023 року вона звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, з огляду на наявність страхового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2. ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення №99 від 28.09.2023 року, яким відмовило у перерахунку пенсії через недосягнення віку 55 років. Позивачка не погоджується з таким рішенням та, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020, стверджує, що за наявності необхідного стажу роботи та досягненням 50 років вона має право на пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". З цих підстав позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №99 від 28.09.2023 року про відмову у перерахунку їй пенсії, переходу на інший вид пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, відповідно до заяви від 22.09.2023 року прийняти рішення, яким перевести її з 22.09.2023 року (з дня подання заяви) з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України відповідно до п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з 22.09.2023 року нарахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Ухвалою судді від 22.04.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідачів до суду надійшли відзиви на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що підставою для відмови у призначенні позивачці пенсії зв віком на пільгових умовах за Списком №2 стало те, що на момент звернення 22.09.2023 року вона не досягла 55 років, як це передбачено пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Стверджують, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 не поширюється на спірні правовідносини, оскільки на час його ухвалення позивачка не досягла віку 50 років і не мала права на пенсію відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Доводячи правомірність прийнятого рішення, відповідачі просили суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2011 - 2021 роках працювала на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці у Смолінській шахті ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", з якої звільнилася 17.11.2021 року.

Позивачці з 21.06.2022 року встановлено ІІІ групу інвалідності довічно, причина інвалідності - професійне захворювання.

У червні 2022 року позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 28.06.2022 року про призначення їй пенсії по інвалідності.

Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №99 від 05.07.2022 року позивачці з 21.06.2022 року призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

На час настання інвалідності та призначення пенсії загальний трудовий стаж позивачки становив 22 роки 3 місяці 5 днів, із них стаж роботи за Списком №1 та за Списком №2 7 років 21 день. Також згідно з абзацом 2 частини 1 статті 24 цього Закону до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, зараховано 9 років 15 днів (період з 21.06.2022 року по 05.07.2031 року - з дня встановлення інвалідності до досягнення позивачкою пенсійного віку, передбаченого частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"). Тож загалом страховий стаж позивачки для обчислення пенсії по інвалідності склав 31 рік 3 місяці 20 днів (або 375 місяців).

Після звільнення з роботи та призначення пенсії по інвалідності позивачка у грудні 2021 року - листопаді 2022 року отримувала допомогу по безробіттю і набула додатковий страховий стаж.

У вересні 2023 року позивачка, досягнувши віку 52 роки, звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 22.09.2023 року про призначення/перерахунок пенсії, у якій просила перевести її на пенсію за віком.

Вказана заява прийнята, зареєстрована 22.09.2023 року за №2039 та за принципом екстериторіальності спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення №99 від 28.09.2023 року про відмову у перерахунку пенсії відповідно до статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки вона не досягла пенсійного віку 55 років. При цьому відповідач-2 врахував до страхового стажу позивачки 24 роки 7 місяців 28 днів, до пільгового стажу за Списком №2 - 11 років 1 місяць 10 днів (з яких 4 роки 14 днів час перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 21.06.2022 року по 05.07.2026 року - досягнення позивачкою віку 55 років, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Позивачка, не погодившись з таким рішенням, звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (надалі - Закон №1058-IV)

У статті 1 Закону №1058-IV зазначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Закон №1058-IV містить такі норми:

Стаття 8. Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг

1. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:

1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;

Стаття 9. Види пенсійних виплат і соціальних послуг

1. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 10. Право вибору пенсійних виплат

1. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

2. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Стаття 24. Періоди, з яких складається страховий стаж

1. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

2. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

3. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

4. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Стаття 30. Умови призначення пенсії по інвалідності

1. Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

2. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

3. Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Стаття 26. Умови призначення пенсії за віком

1. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Стаття 44. Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії

1. Призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Стаття 45. Строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії

1. Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

2. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

3. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

5. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Стаття 114. Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників

1. Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

2. На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

5. У разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Суд зазначає, що норма пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV є ідентичною за змістом пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VІІІ від 02.03.2015 року.

У преамбулі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VІІІ (далі - Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Між тим, Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VІІІ від 02.03.2015 року.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Відповідно до пунктів 2, 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".

Таким чином, Конституційний Суд України у рішенні від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 визначив спосіб захисту та відновлення прав осіб, що зазнали їх порушення у зв`язку з ухваленням Закону №213-VIII.

Отже Закон України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

На час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-IV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

У разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цих правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020, а не Закону №1058-IV.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованій у постанові від 03.11.2021 року у зразковій справі №360/3611/20 щодо призначення пенсій на пільгових умовах.

Відповідач-2, який розглядав питання про наявність у позивачки права на пенсію за віком на пільгових умовах, не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивачки на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимогам верховенства права.

За змістом пункту 2.8 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. При переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу.

Позивачка стверджує, що оскільки на момент звернення із заявою від 22.09.2023 року про переведення на пенсію за віком вона досягла віку 52 роки, мала страховий стаж роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботах, передбачених Списком №2, тож вона набула право на пенсію відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020, тобто у редакції, яка діяла до ухвалення Закону №213-VІІІ.

Як свідчить розрахунок стажу, складений відповідачем-1 при опрацюванні заяви позивачки від 22.06.2022 року про призначення пенсії по інвалідності, він обчислив загальний страховий стаж позивачки в 22 роки 3 місяці 5 днів, а пільговий стаж по Списку №2 7 років 21 день (з яких: 4 місяці 23 дні взаємно зарахований пільговий стаж по Списку №1).

Після призначення пенсії по інвалідності позивачка отримувала допомогу по безробіттю і набула додатковий страховий стаж.

Позивачці з 21.06.2022 року встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Тому відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV весь час перебування позивачки на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Як свідчить розрахунок стажу, складений відповідачем-2 при опрацюванні заяви позивачки від 22.09.2023 року про переведення на пенсію за віком, він обчислив загальний страховий стаж позивачки в 24 роки 7 місяців 28 днів, а пільговий стаж по Списку №2 - 11 років 1 місяць 10 днів (з яких: 4 місяці 23 дні взаємно зарахований пільговий стаж по Списку №1, 4 роки 14 днів час перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням).

Натомість за розрахунками позивачки, наведеними у позові, на момент звернення із заявою від 22.09.2023 року її страховий стаж складав 25 років 10 місяців 29 днів (з яких: 1 рік 3 місяці 1 день час перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням), а пільговий стаж по Списку №2 - 10 років 8 місяців 18 днів (з яких: 1 рік 9 місяців 7 днів - взаємно зарахований пільговий стаж по Списку №1, 1 рік 3 місяці 1 день час перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням).

Суд установив, що органи Пенсійного фонду як при призначенні позивачці пенсії по інвалідності у 2022 році, так і при розгляді заяви від 22.09.2023 року про переведення на пенсію за віком, не врахували до спеціального пільгового стажу за Списком № 1 та за Списком № 2 окремі періоди роботи позивачки у шкідливих умовах, підтверджені записами у трудовій книжці та уточнюючими довідками, а саме: 01.07.2011 року - 11.09.2011 року, 01.09.2015 року - 31.03.2016 року, 19.12.2016 року - 05.03.2017 року, 02.01.2018 року - 18.03.2018 року, 03.12.2018 року - 07.04.2019 року, 02.01.2020 року - 09.03.2020 року, 12.01.2021 року - 07.06.2021 року, 17.11.2021 року, про які позивачка вказує у позові.

Втім, у цій справі позивачка не оскаржує дії відповідачів щодо обчислення її страхового (пільгового) стажу, а також щодо вибіркового невключення до спеціального пільгового стажу окремих періодів трудової діяльності у шкідливих умовах, підтверджених записами у трудовій книжці та уточнюючими довідками, не висуває вимоги про врахування вказаних періодів роботи у шкідливих умовах до пільгового стажу для призначення пенсії за віком та обчислення розміру такої пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За правилами частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наведене свідчить, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів захисту прав та інтересів особи, порушених суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення та фактичним обставинам справи.

Розглянувши спір у межах позовних вимог, суд дійшов до висновку, що ГУ ПФУ у Вінницькій області при розгляді заяви позивачки від 22.09.2023 року та установленні її права на пенсію за віком на пільгових умовах порушило вимоги законодавства щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду цього питання. Це призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення №99 від 28.09.2023 року про відмову у перерахунку пенсії (у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах) з підстав недосягнення віку, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Отже, вказане рішення є протиправним, а позовну вимогу про його скасування слід задовольнити.

Суд вважає, що право позивачки, порушене незаконним рішенням відповідача-2, має бути відновлено шляхом зобов`язання цього відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 22.09.2023 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

При цьому слід врахувати висновки суду про необхідність застосування у спірних правовідносинах норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020) про право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 - для жінок, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд не вбачає підстав для спонукання відповідача-2 прийняти рішення про переведення позивачки з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки це питання є похідним від обчислення страхового та пільгового стажу позивачки.

Щодо вимог до відповідача-1, то суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки цей суб`єкт владних повноважень не приймав щодо позивачки оскаржуване рішення про відмову у переведенні (перерахунку) пенсії.

Предметом спору у цій справі є право позивачки на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ, а не розрахунок її страхового стажу, у тому числі пільгового, для обчислення розміру пенсії за віком.

Звернута до відповідача-1 позовна вимога нарахувати та виплатити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 є передчасною.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позову, на користь позивачки слід стягнути витрати на сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який прийняв незаконне рішення.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №99 від 28.09.2023 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2023 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ