Справа № 620/2685/23
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2685/23 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Маринчак Н.Є.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Верес П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року, в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі №620/2685/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року по справі №620/2685/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не призначення та невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000,00 грн, згідно положень постанови Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14 липня 2021 року №713. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити з 01 грудня 2022 року ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

25 березня 2024 року ОСОБА_1 , в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з заявою про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі №620/2685/23 та припинення нарахування та виплати йому щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року №713 (далі - Постанова №713) з 01 січня 2024 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виконати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі №620/2685/23, здійснивши нарахування та виплату йому щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень відповідно до Постанови №713 з 01 січня 2024 року та при подальших перерахунках пенсії (а.с.51-37).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду у справі №620/2685/23, в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання судового рішення суду у справі №620/2685/23, в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області у повній мірі виконано рішення від 14 червня 2023 року по справі №620/2685/23, а виплата позивачу пенсії з врахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень, передбаченої Постановою №713, було припинено після проведення перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16 травня 2023 року №ФЧ44360, яка виготовлена у зв`язку зі збільшенням як основних так і додаткових складових грошового забезпечення. Суд першої інстанції встановив збільшення у позивача розміру пенсії, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ) .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 25 квітня 2024 року, позивач (надалі - апелянт) звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норми процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта, боржником не виконується рішення суду, яке набрало законної сили, в частині невиплати решти недоплачених коштів. Позивач звертає увагу, що відповідач з 01 січня 2024 року, виконуючи рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі №620/2685/23 протиправно припинив нарахування та виплати щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень, що проводились відповідно до Постанови №713.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 25 квітня 2024 року, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Положенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України), якими встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

За правилами частин першої, шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України гарантовано, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу зазначених норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, врегульований приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Судом першої інстанції встановлено, і це є правильним, що нарахування та виплата спірної доплати була припинена відповідачем після здійснення перерахунку пенсії позивачу на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року по справі №620/9622/23, яким визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в проведенні ОСОБА_1 перерахунку розміру раніше призначеної пенсії на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16 травня 2023 року №ФЧ44360; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 з 01 квітня 2023 року перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16 травня 2023 року №ФЧ44360, з урахуванням раніше виплачених сум.

З перерахунків пенсій, які містяться в матеріалах справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року здійснено перерахунок пенсії на виконання рішення суду по справі №620/9622/23 з метою захисту його права на належний рівень пенсії, але обумовлений підвищенням розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення Постанови №713, а саме: зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах.

Отже, в судовому поряду були захищені права позивача на перерахунок пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії станом на 01 січня 2022 року, які обумовлені підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року №2710-IX.

Тобто, після проведення перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16 травня 2023 року №ФЧ44360, яка виготовлена у зв`язку зі збільшенням як основних так і додаткових складових грошового забезпечення, у позивача розмір пенсії збільшився, а тому така обставина виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що на відміну від перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року, який був проведений з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01 березня 2018 року (врахування додаткових складових грошового забезпечення під час перерахунку пенсії, а не зміна їх розміру), перерахунок пенсії з 01 квітня 2023 року, на підставі рішення суду у справі №620/9622/23, був проведений саме у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року по справі №620/2685/22 виконувалося добровільно, в межах покладених судом зобов`язань.

За таких обставин, відсутні підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання рішення суду від 14 червня 2023 року по справі №620/2685/22.

Частиною шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі №620/2685/22.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 пункту 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції від 14 червня 2023 року не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді заяви ОСОБА_1 , в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року ухвалена з додержанням норм права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року, в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі №620/2685/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.Є. Маринчак

Ю.К. Черпак