Справа № 280/582/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2024 року м. Дніпросправа № 280/582/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі №280/582/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

18.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5891-50 від 19 січня 2022 року про стягнення 35 665,27 грн. з ОСОБА_1 , як незаконну.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Також, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області витребувано засвідчену належним чином копію довідки органу Пенсійного фонду форми ОК-5 або ОК-7 відносно ОСОБА_1 01 квітня 2015 року по 31 травня 2021 року.

09 лютого 2024 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду із позовом, аргументовану тим, що оскаржувану у даній справі вимогу позивач одержав у січні 2022 року, при цьому до суду із позовом звернувся лише 18 січня 2024 року, тобто з порушенням шестимісячного строку, встановленого статтею 122 КАС України. З огляду на вказане, до спірних правовідносин в адміністративній справі № 280/582/24 слід застосувати наслідки частини 4 статті 123 КАС України та залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року заяву представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про залишення позовної заяви без розгляду задоволено частково, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення позивачу копії даної ухвали суду шляхом звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом із наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду 20 лютого 2024 року на адресу суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду із позовом в адміністративній справі № 280/582/24 в обґрунтування якої позивач зазначає, що на рекомендованому повідомленні про вручення оскаржуваної вимоги відсутній його підпис, що свідчить про безпідставність доводів відповідача з приводу вручення позивачу 28 січня 2022 року оскаржуваної в даній справі вимоги. Наполягає на тому, що про існування оскаржуваної у справі вимоги дізнався лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження на її підставі, тобто, 15 січня 2024 року.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено; позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та поновити строк звернення до суду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що у наданому суду рекомендованому повідомленні у графі розписка одержувача його підпис відсутній. У графі «особисто» стоїть відмітка та його прізвище без ініціалів та без підпису. Апелянт зазначає, що за місцем його реєстрації проживає ще три особи з прізвищем ОСОБА_2 та дві особи є приватними підприємцями. Окрім того, повноважень на отримання кореспонденції у відділенні 69089 в м. Запоріжжя позивач від свого імені не надавав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини тринадцять статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

За приписами частини п`ятнадцять статті 171Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Так, у відповідності до частини тринадцять статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України 13.02.2024 року, на підставі наданого відповідачем повідомлення про вручення поштового відправлення, судом першої інстанції було залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надано строк на усунення її недоліків шляхом звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом із наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.

На виконання ухвали, позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначено, що оскаржувану вимогу він не отримував, про факт існування заборгованості дізнався 15.01.2024 року після арешту коштів на банківських рахунках та одразу звернувся до суду з позовом.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що доводів, які свідчили б про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду із позовом в адміністративній справі № 280/584/24, із наданням відповідних доказів, позивачем у заяві не наведено, що свідчить про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду із позовом в даній адміністративній справі. У свою чергу, відповідачем надано докази отримання позивачем оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) 28.01.2022 року, що підтверджено наданим рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що 6-ти місячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строки звернення до суду обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Згідно з пунктом 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Відповідно до пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

За змістом пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними визначено Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила № 270).

Відповідно до пункту 99 Правил № 270 в редакції, чинній станом на дату направлення поштового відправлення на адресу позивача, рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка»), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що вимога про сплату боргу вважається належним чином врученими, якщо вона надіслана за податковою адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана адресатом, а у разі його відсутності - будь-ким з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Водночас, згідно статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У свою чергу, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з яким, « ОСОБА_2 » 28.01.2022 року отримав від ГУ ДПС у Запорізькій області документи.

Проте, вказане рекомендоване повідомлення не містить підтвердження того, що позивачем отримано саме оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.01.2022 року. Водночас, інших доказів отримання оскаржуваного документа позивачем саме 28.01.2022 року, суду не надано, матеріали справи таких доказів також не містять.

Отже, надане відповідачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке, на його переконання, підтверджує факт отримання позивачем оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) саме 28.01.2022 року, не є належним у цій справі доказом, оскільки воно не містить відомостей щодо документу, який отримано за цим рекомендованим повідомленням.

З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково врахував надане контролюючим органом рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, як доказ отримання позивачем саме вимоги про сплату боргу (недоїмки), яка оскаржена ним до суду у межах справи № 280/582/24 та, на цій підставі дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, що слугувало підставою для залишення позову без розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 312, 315, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі №280/582/24 - скасувати.

Справу № 280/582/24 направити для продовження розгляду до Запорізького окружного адміністративного суду.

Постанова суду Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко