Справа № 520/16266/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

23.07.2024р. справа №520/16266/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст.263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин, позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, адміністративний орган, Управління) про визнання бездіяльності протиправною та спонукання до перерахунку пенсії,

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, скасувати обмеження пенсії максимальним розміром з дати призначення пенсії; 2) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо перерахунку невірно обчисленої пенсії та призначення пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 176/176/100/754/1002/226 від 02 травня 2024 року та грошового атестату від 02 травня 2024 року, виданих Харківським національним університетом Повітряних Сил; 3) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити перерахунок та призначення пенсії ОСОБА_1 з 03 травня 2023 року на підставі довідки №176/176/100/754/1002/226 та грошового атестату від 02 травня 2024 року, виданих Харківським національним університетом Повітряних Сил, та зобов`язати доплатити різницю пенсії, з врахуванням вже виплачених сум.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що після звільнення з військової служби з`ясував факт виплати грошового забезпечення не у повному обсязі. Право на отримання належних платежів було відновлено у межах справи №520/13961/23. У подальшому органом військового управління - Харківським національним університетом Повітряних Сил було проведено перерахунки і виплату належного грошового забезпечення та складені нові для перерахунку і виплати пенсії (зокрема, новий грошовий атестат).

Відповідач із поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що пенсія обчислена правильно та виплачується у повному розмірі.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник проходив військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та згідно з витягом з наказу начальника Університету №128 від 02.05.2023р. був звільнений з військової служби у відставку відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я), з 02.05.2023р. виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

З 03.05.2023 позивачу призначено пенсію за вислугу років в розмірі 70% грошового забезпечення, що підтверджується копією протоколу від 03.05.2023 на підставі грошового атестату від 02.05.2023 № 350/176/100-712/571 та довідки від 02.05.2023 №350/176/100-712/572 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення.

На підставі наданих документів пенсію позивачу було обчислено з грошового забезпечення 35839,56 грн., в тому числі: посадовий оклад - 8030,00 грн.; оклад за військове звання - 1410,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 4720,00 грн.; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 21679,56 грн. Основний розмір пенсії склав 25.087,69 грн, з урахуванням доплат і підвищень - 25.650,94 грн., до виплати (з урахуванням максимального розміру) - 20.930,00 грн.

У серпні 2023 року позивач надав до Головного управління довідку від 02.12.2021 №350/176/24-71/1466 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у зв`язку з чим йому було проведено перерахунок пенсії з дня її призначення, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії, наданим відповідачем до відзиву.

Після зазначеного перерахунку розмір пенсії з доплатами і надбавками склав 32.246,81грн., пенсія виплачується без обмежень максимальним розміром. За період з 03.05.2023 по 31.08.2023 проведено доплату в сумі 44.537,12 грн. відповідно до розрахунку на доплату пенсії та витягу з ПВПДКГ щодо виплати пенсії.

З 03.08.2023 позивача за його заявою було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності в розмірі 80% грошового забезпечення на підставі раніше наданих документів, що містяться в пенсійній справі позивача, що підтверджується протоколом від 03.08.2023р. та підтверджено відповідачем у відзиві на позов.

Після звільнення позивачем було ініційовано спір про виплату грошового забезпечення під час проходження служби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2023р. по справі №520/13961/23 позов ОСОБА_1 було визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення, в період з 29.01.2020 року по день звільнення, тобто по 02.05.2023 року. Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба перерахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати) за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2021 року, 1 січня 2022 року та 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт (згідно додатків до постанови КМУ від 30.08.2017р. №704) відповідно, та доплатити різницю, з врахуванням вже виплачених сум. Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба здійснити перерахунок грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні та доплатити різницю, з врахуванням вже виплачених сум.

Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба провів перерахунки і виплату належного позивачу грошового забезпечення та грошової допомоги при звільненні і відповідно до впровадженого законодавством України порядку надав нові (оновлені) документи для перерахунку і виплати пенсії заявника, а саме: нову довідку №176/176/100/754/1002/ПС від 02.05.2024р. про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за період з 01.05.2021 по 30.04.2023 для обчислення пенсії та новий грошовий атестат від 02.05.2024р. №176/176/100/754/1002/ПС.

Заявник звернувся до відповідача з письмовою заявою, у якій просив провести перерахунок пенсії на підставі наданих документів.

За цим зверненням суб"єктом владних повноважень було вчинено відмову, оформлену Листом від 21.05.2024р. та умотивовану твердженням про відсутність підстав для обчислення пенсії на підставі нових документів.

Стверджуючи про невідповідність закону управлінського волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу обчислення нового розміру пенсії, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України №2662-ХІІ).

Отже, приписи Закону України №2662-ХІІ є спеціальною нормою права стосовно відносин за участю заявника та запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії громадянина, а саме: 1) за ст.43 Закону України №2662-ХІІ - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України №2662-ХІІ - у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, у процедурі за ст.43 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення пенсії є виплати (як винагорода за працю), одержані особисто особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто складові елементи структури власного грошового забезпечення).

Натомість, у процедурі за ст.63 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії є реально отримані (а не уявно можливі до нарахування) виплати (як винагорода за працю) третьої сторонньої особи - діючого публічного службовця за рівнозначною посадою (або тією ж самою, або прирівняною).

Положення ч.18 ст.43 Закону України №2662-ХІІ цього правила не змінюють, адже присвячені регламентуванню випадку, коли з події призначення пенсії вперше та обчислення розміру вперше призначеної пенсії і до події виплати вперше призначеної пенсії настала подія збільшення поточної винагороди за службу відносно іншого діючого публічного службовця, на що однозначно показує застосування законодавцем ознаки - "невідкладно", котра взагалі не використовується у процедурі за ст.63 Закону України №2662-ХІІ.

До того ж і у силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18 процедури призначення пенсії (ст.43 Закону України №2262-XII) та перерахунку пенсії (ст.63 Закону України №2262-XII) є різними як за змістом, так і за механізмом проведення.

Відтак, суд не знаходить підстав для поєднання цих процедур за будь-якими компонентами (за винятком визначення загальної структури грошового забезпечення як бази обчислення розміру пенсії), адже протилежне з невідворотною неминучістю призводить до появи віртуального показника грошового забезпечення - неіснуючої винагороди за службу, який фізично у дійсності не одержується жодним із діючих публічних службовців (військовослужбовцем) і арифметично складається із платежів з винагороди за службу, отриманих у минулому самим заявником - військовослужбовцем у відставці (тобто власної винагороди за службу) та поточних платежів з винагороди за службу, котрі наразі отримуються діючим військовослужбовцем (тобто винагороди за службу третьої сторонньої особи).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок №3-1.

Відповідно до пункту 23 постанови Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №3-1) перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з п.24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону №2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.63 Закону України №2662-ХІІ питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) було передано законодавцем у відання Уряду України і реалізовано останнім у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій службовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Таке тлумачення змісту правової підстави для обчислення нового розміру раніше вже призначеної у порядку Закону України №2262-ХІІ пенсії цілком корелюється із правовим висновком п.31 постанови Верховного Суду від 28.11.2022р. по справі №820/3451/18.

На виконання рішення суду у справі №520/13961/23 Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба провів перерахунки і виплату належного позивачу грошового забезпечення та грошової допомоги при звільненні і відповідно до впровадженого законодавством України порядку надав нові (оновлені) документи для перерахунку і виплати пенсії заявника, а саме: нову довідку №176/176/100/754/1002/ПС від 02.05.2024р. про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за період з 01.05.2021 по 30.04.2023 для обчислення пенсії та новий грошовий атестат від 02.05.2024р. №176/176/100/754/1002/ПС.

Розвязуючи спір, суд також зважає, що у силу правового висновку постанов Верховного Суду від 02.08.2022р. по справі №440/6017/21, від 11.12.2023р. по справі №560/1291/21, від 29.06.2023р. у справі №380/7813/22 подія підвищення розміру окладу за посадою згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 мала місце з 01.01.2020р. за рахунок обовязковості використання під час обчислення грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у - "2.102,00грн.".

У силу правового висновку постанов Верховного Суду від 02.08.2022р. по справі №440/6017/21, від 11.12.2023р. по справі №560/1291/21, від 22.11.2023р. по справі №340/4403/22, від 29.06.2023р. у справі №380/7813/22 подія підвищення розміру окладу за посадою згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 мала місце з 01.01.2021р. за рахунок обовязковості використання під час обчислення грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у - "2.270,00грн.".

Разом із тим, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 19.09.2023р. по справі №160/15756/21 подія підвищення розміру окладу за посадою згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 мала місце з 01.01.2021р. за рахунок обовязковості використання під час обчислення грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у - "2.102,00грн.".

У силу правового висновку постанов Верховного Суду від 04.04.2023р. по справі №120/5264/22, від 06.11.2023р. по справі №300/1947/22, від 22.11.2023р. по справі №340/4403/22, від 29.06.2023р. у справі №380/7813/22 подія підвищення розміру окладу за посадою згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 мала місце з 01.01.2022р. за рахунок обовязковості використання під час обчислення грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у - "2.481,00грн.".

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 12.03.2024р. по справі №300/1772/23 подія підвищення розміру окладу за посадою згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 мала місце з 01.01.2023р. за рахунок обовязковості використання під час обчислення грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у - "2.684,00грн.".

Також у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 28.03.2024р. у справі №160/3235/23 через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), зокрема, станом на 01.01.2020р., станом на 01.01.2021р., станом на 01.01.2023р.

У силу правових висновків постанови Верховного Суду від 02.04.2024р. у справі №340/608/23: 1) відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів з 1 січня становить - 2.102,00грн.; 2) розмір прожиткового мінімуму у 2.102,00грн. не може бути застосований для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. № 704, які враховуються для перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб"; 3) норма статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» в частині встановлення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів з 1 січня в розмірі 2102 гривні, не поширюється на осіб, пенсія яким призначена відповідно до Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Отже, у силу правових висновків перелічених вище постанов Верховного Суду у особи, на яку поширюється дія норм постанови КМУ від 30.08.2017р. №704, станом на 01.01.2020р., станом на 01.01.2021р., станом на 01.01.2022р., станом на 01.01.2023р. відбувається зростання доходу за рахунок підвищення грошового виразу окладу за посадою, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та інших видів (складових грошового доходу), які не мають разового характеру.

Суд вважає, що станом на 01.01.2022р. та станом на 01.01.2023р. зростання розмірів видів грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 30.07.2017р. №704 за рахунок збільшення арифметичного показника прожиткового мінімуму для працездатної особи унеможливлено приписами ст.22 Закону України від 02.12.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", котрі є належними спеціальними нормами права у відносинах з оплати праці робітників бюджетних установ (у тому числі і у формі грошового забезпечення).

Однак, у спірних правовідносинах попри положення наведених норм законів заявнику проведено реальну виплату грошового забезпечення, котре згідно з ст.43 Закону України №2262-ХІІ є розрахунковою базою обчислення розміру пенсії, які у випадку призначення пенсії вперше, так і за процедурою ст.63 Закону України №2262-ХІІ.

Розглядаючи справу, суд зауважує, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 29.01.2020р. у справі №814/1460/16 адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності).

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Тому відповідність закону рішення чи діяння (управлінського волевиявлення) суб`єкта владних повноважень як у спорі про набуття приватною особою додаткового блага чи активу, так і у спорі про спростування новоствореного публічного обов`язку, зокрема, за критеріями дотримання компетенції, меж повноважень, способу дій, приводу реалізації функції контролю, обґрунтованості, безсторонності (неупередженості), добросовісності, розсудливості, рівності перед законом, унеможливлення дискримінації, пропорційності, своєчасності, права особи на участь у процесі прийняття рішення, має доводитись, насамперед, відповідачем - суб`єктом владних повноважень.

При цьому, із положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності у спорі за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом" (тобто запропоноване сприйняття ситуації повинно виключати реальну ймовірність існування у дійсності будь-якого іншого варіанту), у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей" (тобто запропоноване сприйняття ситуації не повинно суперечити умовам реальної дійсності і бути можливим до настання).

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Окрім того, саме таке тлумачення стандартів доказування є цілком релевантним правовому висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

У межах даного спору суд вважає за можливе керуватись правовою позицією, сформульованою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21, де указано, що: 1) покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були; 2) суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах субєктом владних повноважень було вчинено управлінську функцію у формі відмови у перерахунку пенсії на підставі нових документів, але у ході розгляду справи владним суб`єктом не подано доказів відповідності закону оскарженого волевиявлення з приводу відмови у перерахунку розміру раніше призначеної пенсії за усіма складовими компонентами грошового забезпечення, яке реально отримав саме заявник (тобто власного грошового забезпечення).

Окремо суд зважає, що за приписами ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у спорі з приводу перерахунку пенсії військовослужбовця у відставці до предмету доказування входять обставини: 1) обіймання заявником певної посади у штаті державного органу (установи, організації, частини тощо) перед звільненням зі служби; 2) продовження існування цієї ж самої або створення аналогічної чи прирівняної посади у штаті державного органу; 3) прийняття компетентним суб`єктом права рішення загального характеру про підвищення винагороди за службу усім публічним службовцям такого державного органу; 4) співставності умов проходження служби заявника умовам проходження поточної публічної служби діючим публічним службовцем на тій же самій (аналогічній, рівнозначній) посаді; 5) реального (а не умовного чи потенційно можливого) отримання діючим публічним службовцем підвищеної поточної винагороди за службу у межах конкретного календарного місяця; 6) видачі на ім"я заявника довідки про грошове забезпечення тим органом, якого відбулось звільнення або у якому заявник знаходився на фінансовому утриманні чи який видає довідки у силу спеціального повноваження; 7) надходження виданої на ім"я заявника довідки про підвищене поточне грошове забезпечення до пенсійного органу; 8) відсутності у пенсійного органу заперечень чи зауважень відносно дефектів, вад, недоліків виданої на ім"я заявника довідки про підвищене поточне грошове забезпечення.

У спірних правовідносинах субєкт владних повноважень жодних заперечень з приводу змісту документів про розмір та структуру грошового забезпечення заявника не висловив.

У спірних правовідносинах поведінка владного суб`єкта носила активний характер, що виключає її кваліфікацію у якості бездіяльності, відмова адміністративного органу у перерахунку пенсії оформлена листом, існування якого свідчить як про закінчення процедури розгляду і вирішення звернення заявника, і є перешкодою для вчинення за цим зверненням будь-яких волевиявлень управлінського характеру, так і про обрання владним суб`єктом активного способу поведінки у спірних правовідносинах, що виключає її кваліфікацію у якості протиправної бездіяльності.

Тому за цим епізодом позов належить залишити без задоволення.

При цьому, право та охоронюваний законом інтерес заявника повністю та ефективно поновлюються визнанням протиправної спірної відмови, що зумовлює необхідність виходу за межі позовних вимог у порядку ч. 2 ст. 9 КАС України, і обтяженням пенсійного органу обов`язком здійснити перерахунок пенсії.

Стосовно вимоги про визнання протиправними дій відповідача з приводу обмеження пенсії заявника максимальним розміром судом на підставі наданих до матеріалів справи доказів не встановлено порушення прав позивача у даній частині позовних вимог, оскільки у серпні 2023 року після надання позивачем довідки від 02.12.2021 №350/176/24-71/1466 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, відповідачем проведено перерахунок пенсії з дня її призначення та після зазначеного перерахунку розмір пенсії з доплатами і надбавками склав 32.246,81грн., пенсія виплачується без обмежень максимальним розміром.

За період з 03.05.2023 по 31.08.2023 проведено доплату в сумі 44.537,12 грн. відповідно до розрахунку на доплату пенсії та витягу з ПВПДКГ щодо виплати пенсії.

Відтак, дана вимога заявлена наперед у часі; стосується майбутніх правовідносин, котрі наразі не склались; суперечить обставинам фактичної дійсності, за якими суб"єктом владних повноважень було визнано і реалізовано право заявника на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром як учасника бойових дій з збройного захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року в аспекті рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 12.10.2022р. №7-р(ІІ)/22.

Тому за цим епізодом позов належить залишити без задоволення.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін, виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-244, 246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправною оформлену листом від 21.05.2024р. відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 03.05.2023р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 02.05.2024р. №176/176/100/754/1002/226 та грошового атестату Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 02.05.2024р. №176/176/100/754/1002/226 з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя А.В. Сліденко