Справа № 620/9675/24
Суддя: Олена ЛУКАШОВА
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 липня 2024 року Чернігів Справа № 620/9675/24

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Лукашова О.Б., розглянувши заяву позивача про поновлення та продовження процесуальних строків у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення (середнього заробітку) за несвоєчасний розрахунок при звільнені за період з 06.03.2022 по 16.02.2024 включно;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за несвоєчасний розрахунок при звільнені за період з 06.03.2022 по 16.02.2024 включно.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він 06.03.2022 був звільнений з ІНФОРМАЦІЯ_1 , але остаточний розрахунок при звільнені був здійснений лише 16.02.2024. Тому вважає, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені на підставі ст. 117 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою від 12 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до Чернігівського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Позивач у встановлений судом строк подав до суду заяву про поновлення та продовження строків.

Позивач зазначає, що внаслідок здійснення російською федерацією ракетних ударів по позиціях під час захисту Батьківщини в місті Чернігів 02.03.2022 отримав травмування та поранення після мінно-вибухової травми, згодом він був звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я, а саме невротичні хвороби. Після лікування досі проходить процедури, як для фізичного так і психологічного відновлення здоров`я. Посилаючись на хворобу стверджує, що йому для прийняття певних рішень потрібен час. Також вказує, що він намагався вирішити зазначене питання у досудовому порядку, але це не мало результату.

Розглянувши заявлене клопотання, суд зазначає таке.

Звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (стаття 117 Кодексу законів про працю України) обмежене строком, який - з урахуванням висновків викладених зокрема у постановах Верховного Суду від 07.09.2023 у справі № 160/914/23, від 02.05.2024 у справі № 300/1906/21 - у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби визначений у частині п`ятій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України і становить один місяць (з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів).

Щодо моменту, коли позивач мав дізнатися про порушення своїх прав у подібних правовідносинах, то суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина перша статті 117 КЗпП України стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору умисно або з необережності не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем і колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір щодо розміру належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). У цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок з колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Таким чином, настання відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, пов`язане з наявністю таких юридично значимих обставин, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

З урахуванням викладеного, з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні особи - колишнього військовослужбовця - може звернутися в місячний строк з моменту фактичного розрахунку у повному обсязі.

Відповідач на виконання рішення суду від 18.07.2023 у справі 620/4970/23 нарахував позивачу додаткову винагороду у сумі 522 685,48 грн, вказане підтверджується Розрахунком додаткової винагороди від 25.01.2024 № 2091/516/фес.

Вказану додаткову винагороду у повному розмірі відповідач перерахував на картковий рахунок позивача 16.02.2024, вбачається з виписки по надходженням по картці/рахунку від 04.07.2024 № LMS4K1E2QI22TOTU та не заперечується позивачем.

Враховуючи, що відповідач виплатив позивачу додаткову винагороду на виконання рішення суду 16.02.2024, а тому строк звернення до суду почаввся з 17.02.2024 та закінчився 17.03.2024. Водночас позов до суду був поданий лише 06.07.2024 (дата зазначена на конверті).

З наведеного вбачається, що позивачем пропущений строк звернення до суду з цим позовом.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Позивач на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду разом із заявою про поновлення строку надав такі докази.

Довідку про обставини травми від 18 травня 2022 року № 109/Д з якої вбачається, що він 02.03.2022 отримав дифузну травму головного мозку отриману під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій.

Відповідно до Свідоцтва про хворобу № 857-П госпітальна військово-лікарська комісія психоневрологічного профілю НВМКЦ «ГВКГ» 10.10.2022 провела обстеження позивача та встановила, що він не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 17-а графи ІІІ Розкладу хвороб.

Згідно із довідкою серія 12ААГ № 147257від 07.12.2022 позивач є інвалідом третьої групи з 02.11.2022 зі строком інвалідності до 01.01.2025.

Довідку військово-лікарської комісії від 29.05.2022 № 481, якою також підтверджується, що позивач отримав МВТ (мінно-вибухову травму) пов`язану із захистом Батьківщини.

Також надано дві виписки епікризу, з яких встановлено, що позивач з 24.05.2022 по 29.05.2022 та з 29.06.2022 по 07.07.2022 перебував на стаціонарному лікуванні.

Надаючи оцінку вказаним доказам суд звертає увагу, що всі документи датовані 2022 року, у той час, як встановлено судом докази поважність пропуску строку звернення до суду повинні стосуватися строку з 17.03.2024 по 06.07.2024. Позивач не надав докази, що він у зазначений строк проходив процедури для відновлення здоров`я.

Суд звертає увагу, що позивач у лютому- березні 2024 року (точну дату заяви встановити неможливо), тобто після виплати коштів за рішенням суду, звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому середньомісячного грошового забезпечення (середнього заробітку) за час затримки розрахунку при звільнені з 28.11.2022 по 16.02.2024 включно, але з невідомих причин не звернувся у цей період до суду.

Отже суд відхиляє доводи позивача, що йому для прийняття певних рішень потрібен час.

Розглянувши наведені позивачем обставини та надані докази, суд доходить висновку, що з урахуванням ст. 121 КАС України, відсутні підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивач повинен подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

Суд звертає увагу, що докази поважності причин пропуску строку звернення до суду повинні стосуватися періоду з 17.03.2024 по 06.07.2024.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 123, 169, 243, 248, 256, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до Чернігівського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків, у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно зі статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Суддя Олена ЛУКАШОВА