Справа № 380/12115/24
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 рокусправа № 380/12115/24
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5/3/2 (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 (відповідач-2), у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.05.2024 № 16;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.07.2000 по 19.04.2002 на ВО «Полярон» згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 , призначити та виплачувати дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 14.05.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою № 3621 за призначенням дострокової пенсії за віком як військовослужбовець, який брав участь у бойових діях, відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду заяви відповідач-1 прийняв Рішення про відмову у призначенні пенсії №16 від 21.05.2024 року, яке позивач вважає протиправним. Позивач зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. При цьому, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди з 01.07.2000 по 09.04.2002 не може бути підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії. Таким чином, позивач вважає, що він не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства зі сплати страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.07.2000 по 09.04.2002 у ВО «Полярон».

03.07.2024 до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що згідно з абзацами 2-13 частини першої статті 26 Закону № 1058, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року не менше 34 років: починаючи з 1 січня 2028 року не менше 35 років. Окрім цього, персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим. Дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату за віком відповідно до пункту 4 частини 1: 05.05.2029.

Відповідач-1 відзиву на позовну заяву не подав.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 11.06.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 04 травня 2024 року досяг віку 60 років.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 09 липня 2019 року позивач має право на пільги учасників бойових дій.

Згідно з довідкою № 77 від 13.05.2024, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебуваючи в партизанських загонах і з`єднаннях) в Афганістані з 10.06.1983р. по 20.10.1984. Зазначена служба підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Також, згідно з довідкою № 78 від 13.05.2024, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується, що відповідно до статті 6 пункту 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу надано статус учасника бойових дій, тобто підтверджено факт того, що він брав участь у бойових діях під виконання інтернаціонального обов`язку в Афганістані з 10.06.1983 по 20.10.1984 в складі в/ч пп НОМЕР_4 .

Як вбачається із оскаржуваного рішення та форми РС-право відповідач-1 зарахував до страхового стажу позивача 23 роки 6 місяців 11 днів.

До загального страхового стажу відповідач-1 частково зарахував період з 29.10.1984 по 09.04.2002, згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату внесків, стаж зараховано з 29.10.1984 по 30.06.2000.

Згідно із записами у трудовій книжці позивач у спірний період з 29.10.1984 по 19.04.2002 працював слюсарем-ремонтником на ВО «Полярон».

Позивач 14.05.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Личаківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова) із заявою № 3621 за призначенням дострокової пенсії за віком як військовослужбовець, який брав участь у бойових діях, відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду згаданої заяви відповідач-1 прийняв Рішення про відмову у призначенні пенсії № 16 від 21.05.2024.

У рішенні відповідач-1 вказав, що необхідний страховий стаж: 31 рік. Страховий стаж заявника становить: 23 роки 6 місяців 11 днів.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2027 року - від 24 до 34 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

Відповідно до Указу Президента України № 401 від 04.05.1998 та Постанов Кабінету Міністрів України № 794 від 01.06.1998 та № 832 від 08.06.1998 персоніфікований облік загальнообов`язкового пенсійного відомостей у системі державного впроваджувався протягом 1998-2000 років та за періоди роботи з 01.07.2000 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за даними системи персоніфікованого.

До загального страхового стажу частково зараховано період з 29.10.1984 по 09.04.2002, згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату внесків, стаж зараховано з 29.10.1984 по 30.06.2000. Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та як учасника бойових дій відповідно до п. 4 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного стажу.

Відповідач-2 разом з копією оскаржуваного рішення надав позивачу копію акта №278/1с від 01.12.2021 позапланової перевірки достовірності відомостей про факт роботи для призначення (перерахунку) пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У згаданому акті зазначено, що перевіркою встановлено, що відповідно до наданих наказів та особових карток П-2 позивач працював слюсарем по ремонту, а саме: згідно з наказом (розпорядженням) від 16.07.1982 № 666 прийнятий на роботу слюсарем по ремонту 3 розряду 16.07.1982; згідно з наказом (розпорядженням) від 05.11.1982 № 918 звільнений 05.11.1982 у зв`язку з призовом в армію; згідно з наказом (розпорядженням) від 29.10.1984 №691 прийнятий на роботу слюсарем по ремонту з 29.10.1984; згідно з наказом від 19.04.2002 № 748 звільнений 19.04.2002 за власним бажанням.

Не погоджуючись з рішенням відповідача-1 про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з таких мотивів.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Особи, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення норм, що регулюють питання визначення категорій осіб, які визнаються ветеранами війни та членами сімей загиблих Захисників і Захисниць України, та надання їм соціальних гарантій" з числа осіб, зазначених у статтях 10 і 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", продовжують користуватися правом на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до цього пункту, передбаченим для членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, без заміни відповідного посвідчення.

Під час прийняття рішення відповідач-2 про відмову у призначенні пенсії №16 від 21.05.2024 керувався тим, що згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 відсутні відомості про сплату внесків за період з 01.07.2000 по 09.04.2002, а тому період роботи позивача з період з 01.07.2000 по 09.04.2002 не зараховано до страхового стажу.

У цьому контексті суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV) страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою вказаної ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі статтею 20 Закону України № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як встановив суд, підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи з період з 01.07.2000 по 09.04.2002 до страхового стажу позивача слугувало те, відсутні відомості про сплату страхових внесків роботодавцем.

Суд враховує відомості із трудової книжки ОСОБА_1 № НОМЕР_5 щодо здійснення ним трудової діяльності.

Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди з 01.07.2000 по 09.04.2002 не може бути підставою для позбавлення позивача права на збереження призначеної пенсії.

Таким чином, суд вважає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства зі сплати страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.07.2000 по 09.04.2002 у ВО «Полярон».

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Таким чином, суд вважає, що рішення відповідача-1 від 21.05.2024 №16 про відмову у призначенні пенсії є протиправним, а тому таке необхідно скасувати.

Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача-2 призначити позивачу пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.05.2023, суд зазначає таке.

При розгляді зазначеної справи суд враховує постанову Верховного Суду у справі №500/1216/23 від 08.02.2024, у якій суд вказав, що суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2020 - 2022 роки, та про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення ГУ ПФУ у Волинській області, проте, зобов`язуючи ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити позивачу відповідний перерахунок та виплату пенсії, не врахував вимоги пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, згідно із яким, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності, визначено відповідача-1, рішенням якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо проведення позивачу призначення йому пенсії за віком згідно із Законом №1058-IV, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії, яким у цьому випадку є відповідач-1. У зв`язку з цим, підстави для зобов`язання відповідача -2 призначити позивачу пенсію за віком відсутні.

Тому, суд з метою ефективного захисту порушеного права зобов`язує відповідача-1 зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.07.2000 по 19.04.2002 на ВО "Полярон" та призначити йому пенсію за віком з 14.05.2024.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

V. Судові витрати

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні пенсії від 21.05.2024 №16.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2000 по 19.04.2002 на ВО "Полярон" згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.05.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5/3/2 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві)грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович