Справа № 460/140/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2024 року м. РівнеСправа №460/140/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:

визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні розрахунку пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування";

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник, за 2020, 2021 та 2022 роки, починаючи з 16.05.2023, з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.03.2019 позивач отримувала пенсію відповідно до Закону України Про державну службу, а з 16.05.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вказала, що при призначенні пенсії за іншим законом її розрахунок проведено без врахування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три роки перед зверненням, з якої сплачено страхові внески (за 2020, 2021 та 2022 роки), оскільки така пенсія за віком була призначена їй вперше, а тому позивач звернулася до відповідача з вимогою про проведення розрахунку її пенсії згідно з чинним законодавством. На заяву позивача відповідач відмовив у такому перерахунку, зазначивши, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Крім того, позивача повідомлено, що при обчисленні розміру пенсії застосовується середня заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, яка враховується при переведенні на інший вид пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення з 01.03.2019 на 1,17, з 01.05.2020 на 1,11, з 01.03.2021 - на 1,11, з 01.03.2022 на 1,14, з 01.03.2023 на 1,197. Позивач вважає, що в даному випадку має місце призначення пенсії за віком вперше, а тому орган Пенсійного фонду був зобов`язаний при обчисленні розміру пенсії за віком у 2023 році врахувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують призначенню нового виду пенсії, тобто за 2020, 2021 та 2022 роки. Вважає, що відповідачем протиправно не здійснено перерахунок позивачу пенсії за віком з урахуванням приписів частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 09.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що позивач до 16.05.2023 отримувала пенсію відповідно до Закону України Про державну службу, а з 16.05.2023, на підставі її заяви, пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому, правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки при перерахунку пенсії позивача за віком відсутні, оскільки показник середньої заробітної плати по Україні за вказані роки застосовуються лише при первинному призначенні пенсії за віком. У зв`язку з тим, що пенсія за віком відповідно до Закону України Про державну службу призначена позивачу вперше ще 01.03.2019, то відсутні підстави для застосування положень ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначенню цього виду пенсії). Зауважив, що позивача з 16.05.2023 переведено з пенсії за віком, призначеної на умовах Закону України Про державну службу, на пенсію за віком на умовах Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Пенсія державного службовця є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку. Тобто, позивача з 16.05.2023 переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону. Оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, то показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком, тобто зміни виду пенсії не відбулось. Відтак, підстав для застосування положень частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (тобто врахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням на пенсію за віком (2020 - 2022 роки)) при переведенні з одного виду пенсії на інший немає. З урахуванням наведеного, вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та у період з 01.03.2019 по 15.05.2023 отримувала пенсію за віком на умовах Закону України "Про державну службу", а з 16.05.2023, відповідно до її заяви, отримує пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В червні 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії за віком з 16.05.2023 відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020, 2021 та 2022 роки.

Листом від 03.07.2023 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомило позивача про відсутність підстав для задоволення вимог, визначених в її зверненні, оскільки застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", можливе за умови призначення пенсії при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, якщо особа після призначення пенсії інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, а тому підстав для застосування вказаних положень (тобто нарахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії) при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком немає. Крім того, зазначено, що при обчисленні розміру її пенсії застосовується середня заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, яка враховується при переведенні на інший вид пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення з 01.03.2019 на 1,17, з 01.05.2020 на 1,11, з 01.03.2021 - на 1,11, з 01.03.2022 на 1,14, з 01.03.2023 на 1,197, тобто показник середньої заробітної плати по країні для обчислення пенсії позивача становить 7405,03 грн.

Вважаючи такі дії органу Пенсійного фонду протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим судом обставинам справи та відповідним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII, в редакції чинній на дату призначення пенсії позивачу) встановлює, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Аналіз вказаної норми свідчить на користь того, що при обчисленні розміру пенсії за віком на умовах Закону № 3723-XII показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки перед її призначенням, не враховується.

Таким чином, пенсія позивача за віком на умовах Закону № 3723-XII у період з 01.03.2019 по 15.05.2023 не обчислювалася з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки перед її призначенням (за 2016-2018 роки), оскільки Закон № 3723-XII передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Відповідно до положень частини першої статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 10 Закону № 1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Тобто, Законом № 1058-IV передбачено такі пенсійні виплати, як пенсію за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та врегульовано переведення між цими видами пенсії.

Таким чином, законодавцем визначено чіткий перелік видів пенсії, що призначаються за Законом № 1058-IV.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз №);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з положеннями частини першої ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV України встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

З огляду на те, що Закон №3723-XII передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV позивач звернулася вперше 16.05.2023, суд вважає, що в спірній ситуації переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону відсутнє.

Отже, у випадку, коли особі було призначено пенсію за Законом №3723-XII, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом №1058-IV, то такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки до цього пенсія за віком позивачу була призначена на умовах іншого Закону (№3723-XII), який не передбачав обчислення пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки перед її призначенням.

Враховуючи що раніше при обчисленні пенсії позивачу показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався і при обчисленні пенсії з 16.05.2023 підлягав застосуванню вперше, а тому застосуванню підлягав показник за три календарні роки, що передують такому призначенню пенсії у 2023 році.

При цьому, покликання відповідача на положення частини третю статті 45 Закону №1058-IV, як на підставу для незастосування при обчисленні пенсії позивача з 16.05.2023 показника середньої заробітної плати за три попередні роки є безпідставним, оскільки цією нормою передбачено можливість застосуванням того показника середньої заробітної плати (доходу), який уже враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Як встановлено судом вище по тексту судового рішення, під час обчислення пенсії позивачу з 01.03.2019 показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався, що виключає можливість врахування іншого показника ніж за три роки, що передують призначенню пенсії за нормами Закону №1058-IV у 2023 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок та виплату з 16.05.2023 пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020, 2021 та 2022 роки відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону №1058-IV.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 10.06.2024 у справі № 460/51067/22.

При цьому, доводи відповідача про те, що позивач вже отримувала пенсію за віком на підставі Закону №3723-XII, а тому призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV слід розглядати як переведення з одного виду пенсії на інший, суд відхиляє як такі, що суперечать вимогам чинного пенсійного законодавства. Адже в даному випадку пенсія за віком на підставі Закону №1058-IV вважається такою, що призначена позивачу вперше, оскільки до 16.05.2023 остання отримувала пенсію за віком на підставі Закону №3723-XII.

Суд встановив, що після проведеного відповідачем перерахунку пенсії з 16.05.2023 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою, в якій просила, зокрема, здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 16.05.2023 відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020-2022 роки, тобто за три календарні роки, що передують даті призначення пенсії. Однак, відповідач всупереч приписам статей 27, 40 Закону №1058-IV безпідставно відмовив у здійсненні відповідного перерахунку.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій органу Пенсійного фонду щодо обчислення розміру пенсії за віком позивачу при її призначенні вперше з 16.05.2023 відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 роки, які порушують гарантоване Конституцією України право позивача на соціальний захист, визначене Законом №1058-IV, а тому таке порушене право підлягає судовому захисту.

Враховуючи встановлені обставини, з метою захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 16.05.2023 пенсії за віком, яка відповідно до Закону №1058-IV призначена вперше, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020, 2021 та 2022 роки, з урахуванням виплачених сум.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності оспорюваних дій, в той час як позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними й допустимими доказами, а тому позов підлягає до задоволення.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розрахунку пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник, за 2020, 2021 та 2022 роки, починаючи з 16.05.2023, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 25 липня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко