Справа № 592/9653/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 р. Справа № 592/9653/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Сумської міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Клименко А.Я., м. Суми, повний текст складено 31.05.24 по справі № 592/9653/23

за позовом ОСОБА_1

до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Сумської міської ради

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради (далі по тексту комісія, відповідач), в якому просила суд:

- поновити строк для оскарження;

- скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради № 439 від 21.07.2022 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП;

- закрити вказану справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог послалась на протиправність спірної постанови № 439 від 21.07.2022, як такої, що винесена за відсутності будь-яких доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що єдиними доказами, на підставі яких комісія дійшла висновку про наявність в діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, є протокол та пояснення позивача, стверджувала про те, що показання не можуть бути доказами наявності у діях позивача ознак правопорушення та вини.

Переконувала, що з самої постанови та матеріалів справи, у тому числі протоколу, незрозуміло яким чином працівники поліції встановили факт продажу алкоголю. При цьому, в матеріалах справи відсутні касовий чи товарний чек про реалізацію алкогольного напою, з якого можна було б встановити, у якого суб`єкта господарювання придбаний товар.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.05.2020 у справі № 752/15787/16-а зауважила, що сам по собі рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом, вказувала про те, що копію оскаржуваної постанови не було отримано нею засобами поштового зв`язку, а лист (конверт) було повернуто відповідачу. При цьому, про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізналася лише 21.06.2023 після ознайомлення із матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку на судове оскарження.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23.05.2024 у справі № 592/9653/23 позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) - задоволено.

Скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради № 439 від 21 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП.

Закрито справу про адміністративне правопорушення.

Стягнуто з виконавчого комітету Сумської міської ради (; адреса: 40000, м. Суми, пл. Незалежності, буд. 2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 536 грн 80 коп.

Відповідач, не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23.05.2024 по справі № 592/9653/23 та ухвалити нове про залишення позовної заяви без розгляду; стягнути з ОСОБА_1 понесені відповідачем судові витрати на користь Виконавчого комітету Сумської міської ради судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про залишення судом першої інстанції поза увагою того факту, що позивачем пропущено строк звернення до суду з таким позовом. Так, зокрема, адміністративний матеріал за ч. 2 ст. 156 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , направлений на розгляд адміністративної комісії у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП та був розглянутий на засіданні адміністративної комісії 21.07.2022. При цьому, на розгляді справи (засіданні адміністративної комісії) був присутній представник позивача адвокат Нагорний В.Б., а відтак, позивач була ознайомлена з датою, часом, місцем розгляду справи, та у тому числі, з результатом розгляду справи.

Додатково проінформував, що постанова № 439 від 21.07.2022 була направлена позивачу рекомендованим листом 26.07.2022 за місцем проживання на вказану нею у протоколі ВАВ № 153204 адресу ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується копією конверта.

З огляду на викладене, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. В свою чергу, незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатись не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Крім того, звернув увагу, що 21.06.2023 від нового представника позивача ОСОБА_2 надійшов адвокатський запит про надання копій матеріалів адміністративної справи, у відповідь на який останній, 21.06.2023 особисто ознайомився із матеріалами справи в секторі з питань забезпечення роботи адміністративної комісії правового управління Сумської міської ради. Однак, позовна заява направлена до суду лише 03.07.2023, тобто навіть з 21.06.2023 по 03.07.2023 пройшло 12 днів, що свідчить про беззаперечний пропуск позивачем строків звернення до суду.

Врахувавши правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові у справі № 500/1912/22 від 29.09.2022, за змістом якої поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом, стверджував про те, що факту неотримання позивачем оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку є недостатньо, оскільки такі обставини повинні бути підкріплені фактами, що мають безпосередній вплив на причину пропуску строку. До того ж, позивачем не надавалась заява про поновлення строку звернення до суду з позовом.

Наголосив на тому, що процесуальним законодавством передбачений обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку, залишати таку позовну заяву без розгляду. Разом з цим, судом першої інстанції протиправно залишено без уваги подану 14.09.2023 заяву відповідача про залишення позову без розгляду, та не вчинено жодних дій із вирішення вказаного клопотання, що свідчить про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада" повідомлення про виклик у судове засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 та ч. 2 ст. 313 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів, врахувавши положення ч. 9 ст. 205 КАС України, з огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але не прибуття всіх учасників справи у судове засідання, хоча вони і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, дійшла висновку про можливість здійснення розгляду справи у письмовому провадженні.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ №153204 від 04.07.2022 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП за те що, близько 11- 15 год. у магазині за адресою АДРЕСА_2 продавець здійснила продаж алкогольних напоїв, чим порушила розпорядження голови Сумської ОВА № 107-ОД від 30.03.2022.

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради № 439 від 21.07.2022 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 13600 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із недоведеності відповідачем обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та, як наслідок, неправомірності спірної постанови.

З огляду на те, що в силу правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.05.2020 по справі № 752/15787/16-а, сам по собі рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Крім того, судом враховано, що протокол про притягнення до адміністративної відповідальності складено з пояснень позивача та показань ОСОБА_3 , які в свою чергу, не можуть бути доказами наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення та вини у його вчиненні, а жодних інших доказів, зокрема касового чи товарного чеку про реалізацію алкогольного напою, з якого можна було б встановити, в якого суб`єкта господарювання був придбаний товар, матеріали справи не містять.

Приймаючи ухвалу від 04.09.2023 суд дійшов висновку про відповідність адміністративного позову вимогам статей 160, 161 КАС України та наявність підстав для відкриття провадження у справі.

При цьому, суд першої інстанції вважав позовну заяву такою, що подана з дотриманням строку звернення до суду.

Водночас, відповідач, заперечуючи проти доводів ОСОБА_1 про дотримання нею строку звернення до суду з позовом стверджував, що оскільки копію оскаржуваної постанови було направлено рекомендованим листом із повідомленням про вручення на самостійно вказану позивачем поштову адресу, що нею не спростовується та додатково підтверджується копією долученого до матеріалів справи конверта, який 22.08.2022 повернувся «за закінченням терміну зберігання», відповідачем у повному обсязі виконано свій обов`язок із належного повідомлення позивача про прийняте рішення, а відтак, ОСОБА_1 пропущено 10-денний строк звернення до суду з позовом.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду з посиланням на пропуск позивачем строку звернення до суду, встановленого пунктом ч. 2 ст. 286 КАС України, однак таке клопотання було проігноровано та залишено поза увагою судом першої інстанції. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі також не вирішувалось питання про поновлення строку на звернення до суду з позовом.

Клопотань щодо поновлення строку звернення до суду з цим позовом ані до суду першої ані до суду апеляційної інстанцій позивачем заявлено не було.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, колегія виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

За визначенням ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За приписами п. 1, п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Строк звернення до адміністративного суду, наслідки пропущення строків звернення до суду, обчислення процесуальних строків, поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано положеннями ст. 118-123 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

В силу приписів ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій, і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в силу приписів статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Аналіз зазначених норм дає підстави колегії суддів дійти висновку, що строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення пов`язаний саме з датою винесення та/чи набрання такою постановою законної сили або з датою її отримання.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Слід зазначити, що пропуск строку, встановленого законодавством для звернення до суду з позовом, не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

За змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

В силу положень ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів зазначає, що предметом позовної заяви є визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради від 21.07.2022 № 439 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Враховуючи, що для звернення до суду у справах про притягнення до адміністративної відповідальності встановлено десять днів з дня вручення відповідного рішення, необхідно з`ясувати дату отримання позивачем оскаржуваної постанови.

Так, у справі, що розглядається, ОСОБА_1 у позові зазначила, що копію оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку не отримувала, а лист (конверт) було повернуто без вручення відповідачу. Про існування оскаржуваної постанови позивач дізналася лише 21.06.2023 після ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що зі змісту супровідного листа ГУНП в Сумській області вбачається, що у зв`язку із відмовою позивача в отриманні копії протоколу, останню було направлено засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 , яка вказана нею в поясненнях ( АДРЕСА_1 ).

За змістом протоколу № 439 засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 21.07.2022 на засіданні комісії був присутній адвокат Конотоп І.О. ОСОБА_4 , який діяв на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги від 21.01.2022 ВМ № 1000981. При цьому, представник позивача повідомив, що ОСОБА_1 буде відсутня на засіданні.

Таким чином, з огляду на присутність на засіданні комісії адвоката, позивач була обізнана із датою, часом та місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що копію постанови № 439 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради від 21.07.2022 було направлено засобами поштового зв`язку на самостійно зазначену позивачем адресу АДРЕСА_1 , номер трекінгу 300, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією конверта.

Відповідно до відмітки пошти, конверт із копією постанови № 439 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради від 21.07.2022 не вручений та повернутий 26.08.2022 «за закінченням терміну зберігання».

З огляду на викладене, колегія суддів враховує, що відповідачем було вжито всіх заходів із належного повідомлення позивача шляхом направлення копії оскаржуваної постанови рекомендованим листом на поштову адресу ОСОБА_1 , яка була нею самостійно вказана в поясненнях Виконавчому комітету Сумської міської ради (м. Суми, вул. Богуна, буд. 16, кв. 25).

При розгляді даної справи колегія суддів враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові у справі № 800/547/17 від 25.04.2018, в якій останній виснувався, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій. Обов`язок Комісії «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника про засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що десятиденний строк для оскарження спірної постанови необхідно відраховувати саме з 26.08.2022 дати повернення конверта за закінченням терміну зберігання, тобто останнім днем для подання позову з дотриманням строку на оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 286 КАС України, мало бути 05.09.2022.

Водночас, позивач звернулась до суду з даним позовом лише 04.07.2023, що підтверджується відміткою на штампі вхідної кореспонденції Ковпаківського районного суду м. Суми, та свідчить про пропущення ОСОБА_1 строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 286 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що наведеним обставинам взагалі не було надано оцінку судом першої інстанції, через що зроблено помилковий висновок про відповідність позовної заяви вимогам КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач у позовній заяві зазначив про те, що ознайомився із матеріалами адміністративної справи лише 21.06.2023.

Разом з цим, вказані підстави не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску строку звернення до суду, оскільки враховуючи дату подання позовної заяви (04.07.2023), позивачем беззаперечно пропущено 10-денний строку звернення до суду з позовом.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні і беззаперечні докази на підтвердження поважності пропуску позивачем встановленого законом строку для звернення до суду із даними позовними вимогами та неможливості вчасного звернення до адміністративного суду внаслідок суттєвих перешкод, колегія суддів вважає, що підстави для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом відсутні.

Разом з тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки причинам пропуску строку на звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом та не вмотивовано висновку про наявність підстав для поновлення цього строку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно зі ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, з огляду на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми, а адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 122, 123, ч. 4 ст. 229, п. 8 ч .1 ст. 240, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Сумської міської ради - задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.05.2024 у справі № 592/9653/23 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Сумської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова