Справа № 480/7662/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 р. Справа № 480/7662/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Буринської міської ради Сумської області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 (суддя: А.І. Сидорук, м.Суми) по справі № 480/7662/23

за позовом ОСОБА_1

до Буринської міської ради Сумської області треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Буринської міської ради Сумської області (далі по тексту відповідач), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Буринської міської ради Сумської області від 08.06.2023 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:003:0305, :04:003:0306, :04:003:0307, :04:003:0308, :04:003:0309, для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Буринської міської ради Сумської області, в одну земельну ділянку площею 10,0408 га з кадастровим № :04:003:0311».

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність рішення Буринської міської ради Сумської області від 08.06.2023 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:003:0305, :04:003:0306, :04:003:0307, :04:003:0308, :04:003:0309, для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Буринської міської ради Сумської області, в одну земельну ділянку площею 10.0408 га з кадастровим № :04:003:0311».

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 по справі № 480/7662/23 позов ОСОБА_1 до Буринської міської ради Сумської області, треті особи: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Буринської міської ради Сумської області від 08.06.2023 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок за кадастровими номерами: :04:003:0305, :04:003:0306, :04:003:0307, :04:003:0308, :04:003:0309, :04:003:0310" (назва рішення), в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:003:0305, :04:003:0306, :04:003:0307, :04:003:0308, :04:003:0309 (5 земельних ділянок по 2 га, загальною площа - 10 га), з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Буринської міської ради Сумської області, в одну земельну ділянку площею 10,0408 га з кадастровим номером :04:003:0311.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Буринської міської ради Сумської області (вул. Першотравнева, 1, м. Буринь, Конотопський район, Сумська область, 41700, ), за рахунок бюджетних асигнувань, 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 (шістдесят) коп. витрат по сплаті судового збору.

Буринська міська рада Сумської області, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що рішення Буринської міської ради Сумської області від 08.06.2023 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:003:0305, :04:003:0306, :04:003:0307, :04:003:0308, :04:003:0309, для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Буринської міської ради Сумської області, в одну земельну ділянку площею 10.0408 га з кадастровим № :04:003:0311» є актом індивідуальної дії та не порушує прав позивача, оскільки він не є учасником (суб`єктом) цих правовідносин.

Крім того, вказує, що чинним законодавством України прямо заборонена безоплатна передача земель комунальної власності у приватну власність, в тому числі для ведення особистого селянського господарства.

Зазначає, що оскільки земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:003:0305, :04:003:0306, :04:003:0307, :04:003:0308, :04:003:0309 перебували у комунальній власності Буринської міської ради Сумської області, то остання як власник цих земельних ділянок мала право на власний розсуд розпоряджатися ними, в тому числі об`єднувати їх.

Відтак, стверджує, що прийняття відповідачем спірного рішення є правомірним та жодним чином не порушує законні права та інтереси позивача.

Звертає увагу, що суд не може підміняти колегіальний орган, а саме Буринську міську раду Сумської області та зобов`язувати приймати певні рішення.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Треті особи своїм правом на надання відзиву не скористались.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області у 2020 році надано позивачу та третім особам дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок державної власності у приватну власність. Вказане не заперечується сторонами.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 розробив проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 5 громадянам (позивач та треті особи) (а.с.10). Вказаний проект погоджено висновком Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 22.12.2020 (а.с.16-17).

Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області 26.01.2021 видано наказ № 2-ОТГ, яким землі с/г призначення державної власності загальною площею 609,9342 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Буринської територіальної громади, передано відповідачу у комунальну власність, згідно з актом приймання-передачі (а.с.18-20).

Позивач 02.03.2021 звернувся до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, який розроблений на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області (а.с.21). Відповідач вказану заяву не розглянув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду для захисту свого порушеного права.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/8728/21 від 29.10.2021, яке набрало законної сили 30.11.2021, зобов`язано відповідача на найближчій сесії розглянути вказану заяву позивача про затвердження проекту землеустрою, в тому числі розглянути і заяви третіх осіб (а.с.27-33).

Колегія суддів звертає увагу, що факт невиконання вказаного рішення у справі № 480/8728/21 відповідачем не спростовується. Також, колегія суддів звертає увагу, що питання невиконання рішення по справі № 480/8728/21 не є предметом дослідження по даній справі. Правомірність виконання рішення суду може бути оцінена виключно судом у справі № 480/8728/21 в порядку розгляду заяви, поданої на підставі ст. 383 КАС України.

Відповідачем 17.04.2023 було прийнято рішення про розробку технічної документації із землеустрою щодо об`єднання саме 6 земельних ділянок :04:003:0305, :04:003:0306, :04:003:0307, :04:003:0308, :04:003:0309, :04:003:0310 (площею 10.0408 га) комунальної власності в одну, в тому числі і земельної ділянки, на яку претендує позивач.

Буринською міською радою Сумської області, за результатами рішення від 17.04.2023, 08.06.2023 прийнято рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо об`єднання 6 земельних ділянок в одну, а саме загальною площею 10,0408 га з кадастровим № :04:003:0311 (а.с.38).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/4385/23 від 20.07.2023, яке, з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023, набрало законної сили і залишено без змін, визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 17.04.2023 про розробку технічної документації із землеустрою, саме в частині об`єднання 5 земельних ділянок комунальної власності :04:003:0305, :04:003:0306, :04:003:0307, :04:003:0308, :04:003:0309, площею 2 га кожна, в одну.

Оскільки, на думку позивача, вказані обставини свідчать про недобросовісну поведінку відповідача і перешкоджають позивачу отримати у приватну власність земельну ділянку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з неправомірності спірного рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) встановлення та зміна меж сіл, селищ; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", селищна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем 17.04.2023 було прийнято рішення про розробку технічної документації із землеустрою щодо об`єднання саме 6 земельних ділянок :04:003:0305, :04:003:0306, :04:003:0307, :04:003:0308, :04:003:0309, :04:003:0310 (площею 10.0408 га) комунальної власності в одну, в тому числі і земельної ділянки, на яку претендує позивач.

Буринською міською радою Сумської області, за результатами рішення від 17.04.2023, 08.06.2023 прийнято рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо об`єднання 6 земельних ділянок в одну, а саме загальною площею 10,0408 га з кадастровим № :04:003:0311 (а.с.38).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідач був обізнаний про вчинення ОСОБА_1 дій щодо отримання в подальшому на праві приватної власності земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0305 для ведення особистого селянського господарства, прийняття рішення щодо цієї земельної ділянки є недобросовісною поведінкою суб`єкта владних повноважень по відношенню до позивача.

Водночас, колегія суддів зазначає, що «недобросовісна поведінка» відповідача не є законодавчо визначеною обставиною, що свідчить про протиправність спірного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, вирішуючи спір суд першої інстанції не надав оцінку та не з`ясував обставини прийняття спірного рішення.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не зазначає в чому саме полягає протиправність рішення Буринської міської ради Сумської області в розумінні ст. 2 КАС України та ст. 19 Конституції України, таких обставин не встановлено і судом першої інстанції.

Також, ні позивачем, ні судом першої інстанції не вказано і про невідповідність спірного рішення Земельному кодексу України, Закону України «Про землеустрій».

В свою чергу, судом апеляційної інстанції зазначеного не встановлено.

Так, частинами 1, 2 ст. 79-1 Земельного Кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Відповідно до ч. 6 ст. 79-1 Земельного Кодексу України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Статтею 56 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) відомості про встановлені межові знаки на межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що поділ та об`єднання земельних ділянок за свою суттю фактично є формуванням нової чи нових земельних ділянок, що передбачає певну процедуру щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, його затвердження в порядку, встановленому Земельним Кодексом України, який визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Колегія суддів зазначає, що спірне рішення ґрунтується на вимогах закону та спрямоване на досягнення результату у вигляді об`єднання п`яти земельних ділянок в одну, у спосіб передбачений законодавством.

Висновки суду першої інстанції щодо обізнаності Буринської міської ради Сумської області про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності беззаперечно не свідчать про неможливість відповідача розпоряджатись бажаною позивачем земельною ділянкою.

Крім того, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Проте отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом, про що Велика Палата Верховного Суду зазначила у постанові від 23.01.2019 у справі №308/10112/16-а.

Висновки суду першої інстанції про наявність у позивача легітимних очікувань на отримання бажаної земельної ділянки у власність, з огляду на отримання дозволу на розробку землеустрою, колегія суддів вважає помилковими, оскільки отримання такого дозволу не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22.09.2022 у справі № 240/8903/19.

В свою чергу, Буринська міська рада Сумської області, як власник землі, має право розпоряджатися земельними ділянками на власний розсуд у порядку та спосіб встановлений чинним законодавством.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зауважує, що гарантованому у ч.2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності кореспондують вимоги ч.1 ст. 77 КАС України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Таким чином, прийняте відповідачем спірне рішення відповідає вимогам чинного законодавства та підстави для його скасування відсутні.

Натомість, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим помилково дійшов висновку про задоволення позову.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Буринської міської ради Сумської області - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 по справі № 480/7662/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова