Справа № Н/240/20295/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Житомир справа № Н/240/20295/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Сірик Н.Є.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У липні 2023 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати йому з 15.06.2023 щомісячного підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що становить дві мінімальні заробітні плати (згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік) та зобов`язання вчинити відповідні дії щодо нарахування та виплати зазначеного підвищення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у справі №240/20295/23 позов ОСОБА_2 було задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 15.06.2023 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом про Державний бюджет України на 01 січня відповідного календарного року.

Натомість, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Крім того, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

24 квітня 2024 року до суду через підсистему "Електронний Суд" ЄСІТС надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перегляд рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 у справі №240/20295/23 за нововиявленими обставинами з підстав, визначених пунктом 1 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

На обгрунтування поданої заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що після набрання законної сили рішенням суду від 25.09.2023 у справі №240/20295/23 було розпочато його виконання, зокрема, здійснено нарахування та виплату ОСОБА_2 доплати до пенсії. Однак, в подальшому були виявлені обставини, які свідчать про надання позивачем до суду недостовірних відомостей про місце його фактичного проживання. Вказані обставини не були відомі і не могли бути відомі станом на час прийняття судом рішення. Оскільки, місце фактичного проживання особи впливає на наявність у неї права на отримання щомісячного підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", то інформація про таке проживання має визначальне значення для прийняття судом рішення щодо призначення їй такого підвищення. У зв`язку із цим Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить переглянути рішення суду від 25.09.2023 у справі №240/20295/23 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою від 16 травня 2024 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами в адміністративній справі №240/20295/23.

У судове засідання, що відбулося 08 липня 2024 року, з`явилась представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити заяву про перегляду рішення суду від 25.09.2023 у справі №240/20295/23 за нововиявленими обставинами. В свою чергу, ОСОБА_2 до суду не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини 2 статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши наявні у матеріали справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Суд зазначає, що а адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть уважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі №2а-7523/10/1270, від 02 травня 2018 року у справі №303/3535/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі №809/824/17, від 22 листопада 2018 року у справі №826/14224/15.

З матеріалів адміністративної справи №240/20295/24 вбачається, що предметом спірних в даній справі правовідносин була невиплата ОСОБА_2 доплати до пенсії непрацюючому пенсіонеру, проживаючому на території радіоактивного забруднення, передбаченої статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції, яка дії після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 17 липня 2018 року №6-р/2018) пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах: у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Зміст вказаної норми свідчить, що право на отримання передбаченого в ній підвищення до пенсії мають непрацюючі пенсіонери, які проживають на територіях радіоактивного забруднення.

Таким чином, обставини щодо фактичного проживання особи в населеному пункті, який відноситься до території радіоактивного забруднення, мають визначальне значення для вирішення питання щодо наявності у такої особи права на отримання підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому підлягають обов`язковому встановленню при розгляді даної категорії справ.

Звертаючись до суду з позовною заявою у справі №240/20295/23 ОСОБА_2 вказав, що місцем його проживання є: АДРЕСА_1 . На підтвердження вказаного, ОСОБА_2 долучив до матеріалів поданого ним позову витяг з реєстру територіальної громади від 14.06.2023 №2023/004442444, а також довідку Олевської міської ради від 30.06.2023 №1743, підписану старостою с. Тепениця, згідно яких він починаючи з 14.06.2023 дійсно був зареєстрований за вищезазначеною адресою.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи (Додаток №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106) с. Тепениця Олевського району (наразі Коростенського району) Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

З огляду на це, за наслідками розгляду адміністративної справи №240/20295/23 суд виніс рішення від 25.09.2023, яким зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нараховувати та виплачувати з 15.06.2023 на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Водночас, із документів, доданих до заяви про перегляд рішення суду від 25.09.2023 у справі №240/20295/23 за нововиявленими обставинами, судом встановлено, що Слідче управління Головного управління Національної поліції України надіслало на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листа від 27.03.2024 №4390/24-2024, в якому вказало про здійснення ним досудового розслідування кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 17 жовтня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 190, частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України, за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами Пенсійного фонду під час отримання особами підвищення до пенсії на підставі статті 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Крім того, у вказаному листі також було повідомлено про те, що в ході досудового розслідування встановлено, що підвищення до пенсії на підставі статті 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" отримували особи, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично жодна особа за вказаною адресою не проживає, оскільки згідно акта обстеження, складеного робочою групою Олевської міської ради, житловий будинок в с. Тепениця по вул. Набережна, 35 знаходиться в незадовільному технічному стані, не відповідає санітарно-технічним нормам, є непридатним для проживання.

Суд зауважує, що обставини щодо місця проживання позивача є істотними та такими, від яких залежить призначення йому доплати до пенсії за статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Обставини щодо зазначення ОСОБА_2 невірного місця проживання не були і не могли бути відомі ні суду, ні Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області станом на час прийняття рішення судом від 25.09.2023 у справі №240/20295/23, оскільки вказані обставини були виявлені після 17 жовтня 2023 року, тобто після початку досудового розслідування за №0000541, у ході якого було з`ясовано те, що за адресою АДРЕСА_1 фактично жодна особа не проживає.

Вказане свідчить про наявність підставі для перегляду рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 у справі №240/20295/23 за нововиявленими обставинами на підставі пункту 1 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із наявної у матеріалах справи ухвали Корольовського районного суду м. Житомира про закриття кримінального провадження від 11 червня 2024 року у справі №296/4681/24 вбачається, що:

"До Корольовського районного суду м. Житомира 20 травня 2024 року надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 від 13.05.2024 відносно ОСОБА_2 за статтею 190 частиною 2 Кримінального кодексу України.

На обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилався на те, що 14.06.2023 у ОСОБА_2 , який, будучи обізнаним у положеннях законодавства щодо підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (грошовими коштами Державного бюджету України) шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 14.06.2023 ОСОБА_2 звернувся до Особа-1 та, керуючись корисливим мотивом, висловив прохання щодо реєстрації свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою підготовки та подання до Житомирського окружного адміністративного суду позову із внесеними до нього завідомо неправдивими відомостями щодо проживання за вказаною адресою та отримання шляхом обману підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, без фактичного проживання на території радіаційного забруднення, тобто з метою усунення перешкод та створення умов для вчинення кримінального правопорушення. На що Особа-1 погодився та вступив з ОСОБА_2 у попередню злочинну змову, взявши на себе роль пособника вчинюваного кримінального правопорушення.

Надалі, 14.06.2023 о 10 год. 12 хв. ОСОБА_2 та Особа-1, діючи в межах попередньої змови, керуючись корисливим мотивом, звернулись до Олевської міської ради, що за адресою: АДРЕСА_2 з метою реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та адміністратором Центру надання адміністративних послуг Олевської міської ради прийнято заяву від ОСОБА_2 про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на підставі згоди власника приміщення Особа-1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , про що останньому видано витяг з реєстру територіальної громади номер 2023/004442444.

Далі, ОСОБА_2 звернувся із письмовим зверненням до ГУ ПФУ в Житомирській області з метою виплати вказаного підвищення до пенсії та 21.06.2023 отримав відмову у виплаті підвищення до пенсії.

Надалі, 30.06.2023 з метою подальшого оскарження бездіяльності ГУ ПФУ Житомирській області ОСОБА_2 отримав довідку №1743 про реєстрацію та проживання за адресою: АДРЕСА_1 від Тепеницького старостинського округу із внесенням відповідних відомостей до погосподарської книги №6 Тепеницького старостинського округу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, розпорядником яких є ГУ ПФУ Житомирській області, ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом про зобов`язання проведення перерахунку і виплати коштів, із внесеними до нього завідомо неправдивими відомостями про його проживання у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС, а саме: с. Тепниця Коростенського району Житомирської області, до Житомирського окружного адміністративного суд".

Відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира про закриття кримінального провадження від 11 червня 2024 року у справі №296/4681/24 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України на підставі статті 48 Кримінального кодексу України у зв`язку зі зміною обстановки. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 від 13.05.2024 відносно ОСОБА_2 за статтею 190 частиною 2 Кримінального кодексу України закрито.

Приймаючи вказану ухвалу від 11 червня 2024 року у справі №296/4681/24 Корольовського районного суду м. Житомира в її тексті зазначив, що під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 повністю відшкодував завдану ним матеріальну шкоду, змінив місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на місце свого фактичного проживання, що є підставою для припинення отримання ним підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю вчиненого кримінального правопорушення.

Вказане свідчить, що при зверненні до Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 вказав адресу місця проживання: АДРЕСА_1 , за якою фактично не проживав, а був лише зареєстрований з метою отримання неправомірної вигоди.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, з урахуванням нововиявлених обставин справи суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон України №796).

Частина 1 статті 39 цього Закону у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, передбачала виплату громадянам, які працюють у зоні гарантованого добровільного відселення доплати у розмірі двох мінімальних заробітних плат. Право на таку ж доплату закріплювали положення частини 2 цієї ж правової норми для непрацюючих пенсіонерів, які проживають у такій зоні.

28 грудня 2014 року прийнято Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII (далі Закон України № 76-VІІІ), який набрав чинності 01 січня 2015 року, підпунктом 7 пункту 4 розділу І якого внесено зміни до Закону України № 796-ХІІ шляхом виключення статей 31, 37, 39 та 45.

04 лютого 2016 року Верховною Радою України прийнято Закон України №987-VIII, який згідно з розділом ІІ «Прикінцеві положення» набрав чинності з 01 січня 2016 року і включив до Закону України № 796-ХІІ статтю 39, яка передбачає виплату доплати виключно громадянам, які працюють у зоні відчуження та у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону України № 76-VІІІ.

Конституційний Суд України у названому рішенні указав, що обмеження чи скасування Законом України № 76-VIII пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом України № 796-ХІІ, фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених статтею 16 Конституції України, у тому числі щодо соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Приписи статті 3 Конституції України, згідно з якими держава відповідає перед людиною за свою діяльність (частина 2), зобов`язують державу обґрунтовувати зміну законодавчого регулювання, зокрема, у питаннях обсягу пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Отже, Закон України № 76-VIII у частині скасування або обмеження пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом України № 796-ХІІ, щодо соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суперечить положенню частини 2 статті 3 Конституції України, відповідно до якого держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

При цьому в рішенні Конституційного Суду України встановлено порядок його виконання щодо застосування статей 53 і 60 Закону України № 796-ХІІ у редакціях, чинних до внесення змін Законом України № 76-VIII, проте застережень щодо порядку застосування статті 39 Закону України № 796-ХІІ вказане рішення не містить.

За результатами розгляду зразкової справи №240/4937/18 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року зазначила, що з 17 липня 2018 року відновила дію редакція статті 39 Закону України № 796-ХІІ, яка була чинною до 01 січня 2015 року. Ця редакція статті за своїм змістом та правовим регулюванням передбачає доплати значно більшим категоріям осіб, ніж це передбачено у редакції Закону України № 987-VIII, і відновлює соціальні виплати тим особам, право на доплати яким не передбачено із включенням статті 39 Законом України № 987-VIII.

Стаття 39 у редакції Закону України № 987-VIII, яка чинна з 01 січня 2016 року, врегульовує питання доплат виключно особам, які працюють у зоні відчуження. Однак редакція статті 39, яка була чинна до 01 січня 2015 року, врегульовувала питання здійснення доплат таким категоріям громадян: 1) особам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, у зоні гарантованого добровільного відселення, у зоні посиленого радіоекологічного контролю); 2) непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях; 3) студентам, які там навчаються; 4) пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення; 5) громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів.

Відновлення дії попередньої редакції нормативно-правового акта статті 39 Закону України № 796-ХІІ до внесення змін Законом України № 76-VIII спричиняє колізію правозастосування з огляду на чинність із 01 січня 2016 року статті 39 Закону України №796-ХІІ у редакції Закону України № 987-VIII. І ця колізія має вирішуватися з додержанням принципу верховенства права (статті 3, 8 Конституції України та стаття 6 Кодексу адміністративного судочинства України) в частині визнання людини, її прав та свобод найвищими цінностями, які визначають зміст та спрямованість держави, з урахуванням дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій, зумовленої фінансово-економічними можливостями для збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, без порушення сутності відповідних прав.

Такий підхід до розуміння наслідків визнання неконституційними нормативно-правових актів (або окремих положень) та усунення колізії, що виникла внаслідок цього, забезпечує стабільність конституційного ладу в Україні, гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, цілісність, непорушність та безперервність дії Конституції України, її верховенство як Основного Закону держави на всій території України.

Отже, з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 відновлено право громадян на отримання підвищення до пенсії як непрацюючих пенсіонерів, які проживають на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, на підставі статті 39 Закону України № 796-ХІІ.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справу ОСОБА_2 не довів, що проживає на території радіоактивного забруднення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 та статті 39 Закону України №796-ХІІ, позивач не має права на щомісячне отримання підвищення до пенсії, як непрацюючий пенсіонер у розмірі встановленому назначеною правовою нормою, оскільки не проживає на території радіоактивного забруднення, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не стягує судові витрати із відповідача на користь позивача у зв`язку із відмовою у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 у адміністративній справі № 240/20295/23 - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 15.06.2023 нараховувати та виплачувати на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом про Державний бюджет України на 01 січня відповідного календарного року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Е.Черняхович

Повне судове рішення складене 24 липня 2024 року