Справа № 727/2739/24
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/2739/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Одовічен Я.В.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

23 липня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Надольна М.С.,

представника відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора відділення поліції №3 (м.Заставна) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Федорюка Дмитра Васильовича, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з адміністративним позовом до інспектора відділення поліції №3 (м.Заставна) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Федорюка Дмитра Васильовича, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №01508394 від 23.02.2024 року інспектора відділення поліції №3 Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що позивачка звернулася з позовом до суду з пропущенням строку на оскарження постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, та не надала суду доказів поважності пропущення строку.

Від представника позивачки до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Від представника відповідача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, та до початку судового засідання у справі, до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕНА №01508394 від 23.02.2024 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 23.02.2024 року о 19 год. 48 хв. в с.Веренчанка, вул.Центральна, 1, керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Carisma» д.н.з. НОМЕР_1 , порушила вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснила подальший рух, чим порушила вимоги п.8.4 ПДР України (а.с.19).

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.4 Правил дорожнього руху, на який посилається відповідач, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги (пп. «б» п.8.4 ПДР).

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху знак пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Знаки 2.1-2.3, 2.5 і 2.6 встановлюються безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги, крім того, знак 2.3 - на початку, а знак 2.4 - в кінці головної дороги. Знак 2.3 з табличкою 7.8 обов`язково повторюється перед перехрестям, на якому головна дорога змінює свій напрямок.

Якщо безпосередньо перед перехрестям встановлено знак 2.2, йому повинен передувати знак 2.1 «Дати дорогу» з додатковою табличкою 7.1.2.

Якщо знак 2.2 встановлений перед залізничним переїздом, що не охороняється та не обладнаний світлофорною сигналізацією, водій повинен зупинитися перед стоп-лінією, а за її відсутності - перед цим знаком.

Згідно з ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, належним чином оформлені матеріали фото/відео фіксації є допустимим доказом на підтвердження вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з матеріалами 04 березня 2024 року представником позивача був надісланий адвокатський запит до начальника ВП №3 (м.Заставна) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області для отримання відеозаписів та адміністративних матеріалів, які були складені відносно ОСОБА_2 23 лютого 2024 року.(а.с. 5)

На підтвердження невинуватості ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП представником позивача до суду надано відео з бодікамер поліцейського, яке надіслано на адвокатський запит.

Дослідивши додані відеозаписи, колегія суддів встановила, що на відео №758827 від 23.02.2024 року, тривалістю 04 хв. 56 сек., яке розпочинається о 19 год. 47 хв. 30 сек., зафіксовано, що автомобіль був зупинений через технічну несправність, а саме: не працює лівий задній стоп.

Поліцейський розпочав розгляд справи за ч.1 ст.121 КпАП України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України, а на наданому відео з бодікамер поліцейського зафіксовано, як уповноваженою особою було проведено розгляд справи за ч.1 ст.121 КпАП України.

Колегія суддів враховує, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. ст.1 122 КУпАП, за яке ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності, є дії особи щодо порушення вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено»

Водночас, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові серії ЕНА №01508394 від 23.02.2024, не підтверджена достатніми та належними доказами, що є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача протиправною та її скасування.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно пропущеного строку на оскарження постанови у справі про притягнення позивача ОСОБА_2 до адміністартивної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та наявності підстав про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представник відповідача посилається на те, що позивач пропустила строк звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови, оскільки оскаржувану постанову отримала особисто 23.02.2024 року, що підтверджується її підписом у вказаній постанові, а з позовною заявою позивач звернулася до суду лише 18.03.2024 року.

Однак, згідно з матеріалами справи позивачка надіслала позов до суду 15.03.2024 року, що підтверджується відміткою на конверті (а.с. 9), що спростовує доводи апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, колегія суддів враховує, що згідно з матеріалами адміністративного позову представник позивача просив поновити строк на подання позовної заяви про скасування постанови ЕНА №01508394 від 23.02.2024 року, оскільки ОСОБА_2 не було відомо про складання постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху згідно з частиною першою статті 122 КУпАП. При цьому з отриманих адвокатом доказів встановлено, що розгляд справи відбувався у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, за яке передбачена відповідальність частиною першою статі 121 КУпАП.

Крім того, розгляд справи відбувався з урахуванням особливостей, встановлених статтею 258 КУпАП. Позивач об`єктивно не могла скористатися правовою допомогою, отже реалізувала своє право у спосіб звернення до суду та скористалася допомогою адвоката з метою оскарження постанови ЕНА №01508394 від 23.02.2024 року.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з матеріалами справи, між позивачкою та її представником був укладений договір про надання юридичної допомоги від 29 лютого 2024 року.

04 березня 2024 року представником позивача був надісланий адвокатський запит до начальника ВП №3 (м. Заставна) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області для отримання відеозаписів та адміністративних матеріалів, які були складені відносно ОСОБА_2 23 лютого 2024 року (а.с. 5).

Листом від 12.03.2024 № 2898/123/117/01-2024 направлена відповідь на адвокатський запит (а.с. 20).

Враховуючи встановлені у справі обставини щодо підготовки та подання позову, що підтверджуються належними та достатніми доказами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив питання про відкриття провадження у справі та її розгляд з урахуванням особливостей, встановлених статтею 286 КАС України, з прийняття обґрунтованого та законного рішення по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2024 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 липня 2024 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.