Справа № 420/12175/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/12175/24

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

18 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення №65 від 17.04.2024 року ГУ ПФУ у Сумській області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду вих.№239 від 09.04.2024 року про суддівську винагороду, згідно з якою суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 359575 грн, з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) 189250 грн; доплата за вислугу років (70%) - 132475 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь - (20%) 37850 грн, робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області з 01.01.2024 здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №239 від 09.04.2024 року про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 359575,00 грн, з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) 189250 грн; доплата за вислугу років (70%) - 132475 грн; перебування на адміністративній посаді 0; науковий ступінь - (20%) 37850 грн, робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській та отримує щомісячне довічне грошове утримання, як суддя у відставці. У зв`язку зі зміною розміру грошової винагороди судді з 01.01.2024 року, позивач отримала оновлену довідку та звернулась до територіального органу пенсійного фонду про перерахунок довічного грошового утримання.

Рішенням №65 від 17.04.2024 року ГУ ПФУ у Сумській області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В обґрунтування підстав відмови вказано, що базовий розмір посадового окладу судді з 2021 року є незмінним та обраховується з спеціально встановленого розміру прожиткового мінімуму - 2102 грн, тому відсутні підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі оновленої довідки.

Позивач звертає увагу на те, що Законом України «Про судоустрій та статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, неправильним є застосування при розрахунку посадового окладу судді іншої величини, відмінної від тієї, що визначена спеціальним законом.

Також позивач наголошує, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області заперечувало проти задоволення позову, зазначаючи у відзиві на позовну заяву, що ГУ ПФУ в Одеській області не приймало участі у розгляді заяви ОСОБА_1 , а лише надано заяву від 09.04.2024, яку за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Сумській області.

Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області у відзиві на позовну заяву також заперечувало проти задоволення позову, зазначаючи, що базовий розмір посадового окладу судді з 2021 року є незмінним, що виключає можливість перерахунку довічного грошового утримання у зв`язку з підвищенням розміру грошової винагороди судді з 01 січня 2024 року.

Крім того, довідка П`ятого апеляційного адміністративного суду вих.№239 від 09.04.2024 року про суддівську винагороду видана на підставі рішення суду, яке, в свою чергу, не містить жодного зобов`язання для ГУ ПФУ у Сумській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення №65 від 17.04.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду вих. №239 від 09.04.2024 року про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 09.04.2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №239 від 09.04.2024 року про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 359575,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Зокрема, апелянт зазначає, що ГУ ПФУ в Одеській області не приймало участі у розгляді заяви ОСОБА_1 . Апелянту лише надано заяву від 09.04.2024 року, яку за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Сумській області.

Крім того, апелянт звертає увагу, що право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється за наслідком підвищення грошової винагороди працюючого судді. В той же час, підвищень грошової винагороди суддів з січня 2021 року не відбувалось.

Також апелянт наголошує, що стягнення з нього судового збору може свідчити про нецільове використання бюджетних коштів та створити перешкоди у виплаті пенсій.

Позивач подала заяву, відповідно до змісту якої відзив на апеляційну скаргу подавати не буде, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

ГУ ПФУ в Сумській області правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, працювала на посаді судді Одеського апеляційного адміністративного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1379/0/15-23 від 21 грудня 2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Одеського апеляційного адміністративного суду (відрядженої до П`ятого апеляційного адміністративного суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно з рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №65 від 03.01.2024 року їй призначено з 22.12.2023 року виплату довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» з розрахунку 52% від суми суддівської винагороди на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 року, в якій зазначено, що її суддівська винагорода станом на 21.12.2023 року становила 249612,50 грн.

У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася до П`ятого апеляційного адміністративного суду із заявою про видачу довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 2024 рік.

02.01.2024 року П`ятим апеляційним адміністративним судом видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, згідно якої станом на 01.01.2024 року суддівська винагорода, яка враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці розрахована із застосуванням величини прожиткового мінімуму 2102 грн.

Позивач, не погодившись з діями П`ятого апеляційного адміністративного суду, вважаючи, що розмір суддівської винагороди має бути розрахований із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн відповідно звернулась до суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 по справі №420/445/24 позов ОСОБА_1 задоволений. На виконання рішення суду від 07.03.2024 по справі №420/445/24 П`ятим апеляційним адміністративним судом 09.04.2024 року видано довідку про суддівську винагороду (вих. № 239), згідно якої станом на 01.01.2024 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 359575 грн, з яких: посадовий оклад (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25) становить 189 250 грн; доплата за вислугу років (70%) - 132 475 грн., перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (20%) - 37 850 грн, робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

09.04.2024 року позивачка звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Одеській області про перерахунок її щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 року на підставі вказаної довідки від 09.04.2024 року.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 17.04.2024 року №65, яким позивачці відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що суддівська винагорода має бути розрахована на підставі ч.2 ст.130 Конституції України, ч.3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та з розрахунку встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, а не 2102 грн.

Крім того, право позивача на отримання оновленої довідки встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 року у справі №420/445/24, яке набрало законної сили. Зокрема судом зазначено, що будь-які обмеження судової винагороди не можуть бути застосовані до позивача іншими нормативно-правовими актами, окрім Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з чим при складанні довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач мав керуватися виключно Законом України «Про судоустрій та статус суддів», при цьому застосування абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прямо суперечить статті 130 Конституції України.

Отже, видаючи довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суддівська винагорода має бути розрахована на підставі ч.2 ст.130 Конституції України, ч.3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та з розрахунку встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.

Таким чином, у рішенні суду від 07.03.20224 по справі №420/445/24 вже надана оцінка праву ОСОБА_1 отримати оновлену довідку про суддівську винагороду, як передумову для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та наведені відповідні правові мотиви. Отже, вказане рішення є обов`язковим для органів ПФУ.

Проте в оскаржуваному рішенні №65 від 17.04.2024 ГУ ПФУ у Сумській області викладає мотиви відмови у перерахунку пенсії, яким вже надана оцінка у судовому рішенні, що свідчить про очевидну протиправність рішення №65 від 17.04.2024 року.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та Законом України від 02.06.2016р. №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон №1402-VIII) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20.03.2002р. №5-рп/2002, від 01.12.2004р. №19-рп/2004, від 11.10.2005р. №8-рп/2005, від 22.05.2008р. №10-рп/2008, від 03.06.2013р. №3-рп/2013, а також від 04.12.2018р. №11 -р/2018.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом №1402-VIII, положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

У преамбулі Закону №1402-VIII зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону №1402-VIII зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 30.09.2016р. набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02.06.2016р. №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон №1401-VIII).

Законом №1401-VIII, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій».

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону №1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України.

Пунктом 1 частини третьої та пунктом 3 частини четвертої статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. №966-XIV (далі Закон №966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Статтею 7 Законів України «Про державний бюджет України на 2022 рік», «Про державний бюджет України на 2023 рік» та «Про державний бюджет України на 2024 рік», також встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні, в той час як прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 становить 3028 гривень.

Варто зазначити, що зміни до Закону №1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Водночас Закони України «Про державний бюджет України…» за 2021-2024 роки фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Означені Закони не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007р. №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008р. №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Згідно із позицією Верховного Суду у цій категорії спорів Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом №1402-VIII (постанови від 10.11.2021р. у справі №400/2031/21, від 30.11.2021р. у справі №360/503/21, від 02.06.2023р. у справі №400/4904/21, від 13.07.2023р. у справі №280/1233/22, від 24.07.2023р. у справі №280/9563/21, від 25.07.2023р. у справі №120/2006/22-а, від 26.07.2023р. у справі №240/2978/22).

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 року (3028 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.), на підставі статті 7 Закону №1982-IX та ст.7 Закону №2710-IX, є неправомірною.

Виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII, тому норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 липня 2023 року по справі №240/3795/22.

Практика Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах є сталою та послідовною, а висновки, наведені у вищевказаних справах, є релевантними до обставин цієї справи.

А відтак, у зв`язку зі зміною розміру грошової винагороди судді з 01.01.2024 року, позивач правомірно отримала оновлену довідку П`ятого апеляційного адміністративного суду №239 від 09.04.2024 року про суддівську винагороду станом на 01.01.2024 року.

Крім того, суд першої вірно зазначив, що право ОСОБА_1 на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці фактично встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 року у справі №420/445/24, яке набрало законної сили.

Посилання апелянта на незалучення органів пенсійного фонду до розгляду справи №420/445/24 та відсутність у рішення жодних зобов`язань у його відношенні, колегія суддів відхиляє, оскільки наведене не впливає на визначене судом право ОСОБА_1 на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі оновленої довідки.

Разом з тим, відповідно до приписів розділу IV подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 (далі - Порядок №3-1) встановлює перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно п.1-8 розділу IV Порядку №3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.2 ст.27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним Судом України, Верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом - щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав.

Пенсійний фонд України протягом трьох робочих днів після отримання повідомлення інформує органи, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, про підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та про необхідність підготовки списків одержувачів щомісячного довічного грошового утримання (далі - список).

Органи, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, протягом 5 робочих днів з дня надходження інформації Пенсійного фонду України складають списки за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку та подають їх відповідним судам, ліквідаційним комісіям, що здійснюють заходи із ліквідації відповідних судів, або територіальним органам Державної судової адміністрації України (далі - відповідні органи).

На підставі списків відповідні органи видають довідки про суддівську винагороду працюючого судді / довідки про винагороду працюючого судді Конституційного Суду України за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди / винагороди судді Конституційного Суду України, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, для кожного судді, зазначеного в списку.

Відповідні органи можуть звертатись до органів, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, із запитами щодо отримання додаткових відомостей, необхідних їм для видачі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.

Довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України надсилаються відповідними органами органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, який надав список, та судді у відставці (судді Конституційного Суду України), щодо якого видана довідка, у місячний строк з дня надходження списку.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Орган, що приймає рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про перегляд щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в перегляді щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Таким чином, описаний механізм зумовлює обов`язок територіального органу пенсійного фонду здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого судді.

На виконання рішення суду від 07.03.2024 по справі №420/445/24 П`ятим апеляційним адміністративним судом 09.04.2024 року видано довідку про суддівську винагороду (вих. № 239), згідно якої станом на 01.01.2024 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 359575 грн, з яких: посадовий оклад (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25) становить 189 250 грн; доплата за вислугу років (70%) - 132 475 грн., перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (20%) - 37 850 грн, робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0

Колегія суддів наголошує, що забезпечення державою належної оплати праці судді є запорукою дотримання гарантій права особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та збереження справедливого балансу між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права особи. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Важливою є і послідовність дій законодавця, особливо з огляду на сферу суспільних відносин, у якій може проявлятись непослідовність.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що позивачка має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №239 від 09.04.2024 року, а рішення від рішення №65 від 17.04.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується доводів апелянта про безпідставність покладення на нього зобов`язань про перерахунок довічного грошового утримання, оскільки рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області, то згідно з п.2 Порядку №3-1 заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання подається до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання) суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно поклав зобов`язання здійснити перерахунок довічного грошового утримання на ГУ ПФУ в Одеській області, як на територіальний орган у якому позивач перебуває на обліку та до якого подала заяву.

Що ж стосується доводів апелянта про неможливість стягнення з нього судових витрат, оскільки це призведе до нецільового використання бюджетних коштів, то суд апеляційної інстанції такі твердження відхиляє і зазначає, що частиною 1 статті 139 КАС України передбачено правило, за яким при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, висновків суду першої інстанції не спростовують, через що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 23 квітня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко