Справа № 400/10980/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 р. № 400/10980/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2023 року № 3-1403,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 15.05.2023 року №3-1403.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що має пільги щодо сплати земельного податку, оскільки є інвалідом другої групи. Отже, податковий орган прийняв протиправне рішення, а тому податкове повідомлення-рішення від 15.05.2023 року №3-1403 підлягає скасуванню. З огляду на таке, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 04.09.2023 року суд відкрив провадження в адміністративній справі № 400/10980/23 та вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.10.2023 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відповідно до даних органів ДПС у фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковується земельна ділянка, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0614 га, цільове призначення (02.01) для будівництва і обслуговування житлових будівель, госпунктомбудівель і споруд. Згідно наявної інформації в ІКС «Податковий блок» ставка податку по Миколаївській міській раді складає 0,03 % для земельних ділянок призначених для будівництва і обслуговування житлових будівель, господарських будівель і споруд. Копія рішення щодо ставок по місцевим податкам Миколаївської міської ради Миколаївської області додається до листа. Вказав, що звільнення від обов`язку сплати земельного податку передбачено лише для відповідних категорій фізичних осіб, визначених пунктом 281.1 статті 281 Кодексу, які є власниками земельної ділянки або землекористувачами за земельну ділянку за кожним видом використання у межах граничних норм, передбачених пунктом 281.2 статті 281 Кодексу. Відповідно до пункта 16.1.3. статті 16 Кодексу одним з обов`язків платника податків є подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. На дату формування податкового повідомлення-рішення заява, щодо застосування пільги до земельної ділянки, як інваліда II групи від фізичної особи ОСОБА_1 не надходила. Таким чином, оскаржуване рішення є правомірним.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що подання заяви до контролюючого органу для проведення звірки даних, як передбачено пунктом 286.5 статті 286 ПК України, є правом, а не обов`язком платника податку. Разом з тим, на виконання вимог пункту 16.1.3 статті 16 ПК України, при поданні 01.04.2023 р. відповідачу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік, позивачем було додано копію пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 29.12.2022 р., яке засвідчує, що він є інвалідом 2 групи. Таким чином, на момент винесення ППР у відповідача були наявні документи, що підтверджували право возивача на пільги щодо сплати земельного податку для фізичних осіб, передбачене статтею 281 ПК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0614 га, цільове призначення (02.01) для будівництва і обслуговування житлових будівель, госпунктомбудівель і споруд, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

15.05.2023 року ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення №3-1403, яким нараховано позивачу суму податкового зобов`язання за 2023 рік у розмірі 557,40 грн.

Позивач, не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу, відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За визначенням наведеним у пункті 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (підпункт 14.1.72); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73); земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (підпункт 14.1.74); плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147).

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

В силу приписів підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Положеннями пункту 287.1 статті 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Статтею 281 ПК України встановлені пільги щодо сплати земельного податку для фізичних осіб. Так, від сплати податку звільняються:

- особи з інвалідністю першої і другої групи;

- фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років;

- пенсіонери (за віком);

- ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктом 281.2 статті 281 ПК України звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм:

- для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари;

- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара;

- для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара;

- для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара;

- для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

Суд зауважує, що відповідно до підпункту 281.1.1 статті 281 ПК України від сплати земельного податку з фізичних осіб звільняються особи з інвалідністю першої і другої групи.

Згідно з підпунктом 284.2 статті 284 ПК України передбачено, що якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи з 23.11.2022 року є особою з другою групою інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААВ №649673.

Таким чином, з урахуванням викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позивач є особою на яку розповсюджується приписи статті 281 Податкового кодексу України та яка підпадає до категорії осіб, які звільняються від сплати земельного податку.

Щодо посилань представника податкового органу на те, що у відповідності до приписів пункту 281.4 статті 281 Податкового кодексу України на позивача покладається обов`язок щодо подання до податкового органу відповідної заяви у встановлені формі про застосування пільги після 1 травня поточного року щодо земельного податку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до пункту 281.4 статті 281 Податкового кодексу України (в реакції чинній на момент прийняття податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) визначено, що якщо фізична особа, визначена у пункті 281.1 статті 281 Податкового кодексу України, станом на 01 січня поточного року має у власності декілька земельних ділянок одного виду використання, площа яких перевищує межі граничних норм, визначених пункті 281.2 статті 281 Податкового кодексу України, така особа до 01 травня поточного року подає письмову заяву у довільній формі до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої земельної ділянки про самостійне обрання/зміну земельних ділянок для застосування пільги (далі - заява про застосування пільги).

Пільга починає застосовуватися до обраних земельних ділянок з базового податкового (звітного) періоду, в якому подано таку заяву, та діє до початку місяця, що настає за місяцем подання нової заяви про застосування пільги.

При поданні фізичною особою, яка станом на 01 січня поточного року має у власності декілька земельних ділянок одного виду використання, заяви про застосування пільги після 01 травня поточного року пільга починає застосовуватися до обраних земельних ділянок з наступного податкового (звітного) періоду.

Абзацом 1 пункту 281.5 статті 281 Податкового кодексу України встановлено, що якщо право на пільгу у фізичної особи, яка має у власності декілька земельних ділянок одного виду використання, виникає протягом календарного року та/або фізична особа, визначена у пункті 281.1 цієї статті, набуває право власності на земельну ділянку/земельні ділянки одного виду використання, така особа подає заяву про застосування пільги до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої земельної ділянки протягом 30 календарних днів з дня набуття такого права на пільгу та/або права власності.

В свою чергу, суд вважає безпідставними посилання представника податкового органу на те, що позивачу необхідно було подати до уповноваженого органу відповідну заяву про застосування пільги після 1 травня поточного року щодо сплати земельного податку, оскільки, виходячи з викладених вище приписів чітко вбачається, що такі дії передбачені лише для тих фізичних осіб, які станом на 01 січня поточного року мають у власності декілька земельних ділянок площа яких перевищує межі граничних норм, визначених у пункті 281.2 статті 281 Податкового кодексу України, водночас, як вбачається, з матеріалів справи, позивач є власником однієї земельної ділянки площа якої становить 0,0614 га, при встановленому граничному законодавством розмірі 0,10 га, що свідчить про відсутність у позивача будь-якої необхідності подавати до відповідного податкового органу заяву про застосування пільги щодо сплати земельного податку та з урахуванням того, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи останній має усі законні підстави для звільнення від сплати земельного податку.

Таким чином, з урахуванням викладеного в сукупності та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача та про наявність підстав для задоволення позову.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 44104027) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2023 року № 3-1403 - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 15.05.2023 року №3-1403.

3. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко