Справа № 200/1703/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року справа №200/1703/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 200/1703/24 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом адвоката Топчийова Євгена Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В:

25.03.2024 адвокат Топчийов Євген Володимирович в інтересах ОСОБА_1 звнрнувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогами: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 до 01.12.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2021 № ФС-93443/09/01/1372 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області щодо невиплати в повному обсязі нарахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 до 01.12.2022 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2021 № ФС-93443/09/01/1372 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01.04.2019 до 01.12.2022 в розмірі 236922,58 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем протиправно, всупереч Конституції України, частини першої статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не виплачено суму нарахованої пенсії у розмірі 236922,58 грн з посиланням на відсутність коштів. Вважає що втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії вважаємо таким, що не ґрунтується на Законі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 200/1703/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 по 30.11.2022. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.04.2019 по 30.11.2022 у сумі 235 823,63 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 від 11.04.1996, має статус особи з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.11.2019.

Позивач є одержувачем пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, що не є спірним між сторонами.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.01.2022 у справі №200/16150/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2021 № ФС-93443/09/01/1372 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2021 № ФС-93443/09/01/1372 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 із врахуванням проведених виплат задоволені частково.

Вирішено скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 502 від 21.09.2021 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2021 № ФС-93443/09/01/1372 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019.

При цьому суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум, через їх передчасність.

На звернення позивача, відповідач листом від 27.02.2024 надав розрахунок на доплату за пенсійною справою позивача проведеного на виконання судового рішення у справі №200/16150/21.

Згідно з вказаним розрахунком, перерахунок пенсії проведено з грудня 2019 року по листопад 2022 року, сума доплата складає 192118,62 грн.

Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок пенсії за період з 01.04.2019 по та не виплатив суму нарахованої пенсії у розмірі 236922,58 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При цьому відповідачем на вимогу ухвали суду надано розрахунок суми боргу по виплаті пенсії позивачеві, з якого вбачається, що відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з квітня 2019 року по листопад 2022 року, загальний розмір боргу відповідно до рішення суду №200/16150/21 станом на час розгляду справи становить 235823,63 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Так, частиною 3 статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 вказаного Закону встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд зазначає, що право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

Проте, відповідачем протиправно не виплачено позивачу заборгованість з пенсії.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Слід зауважити, що за своєю правовою природою пенсія є єдиним (або основним) джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції).

Згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини, пенсія підпадає під захист ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ інтерпретує поняття майно дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. Неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності особи (зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. № 55707/00, § 77) Stummer v. Austria (App. № 37452/02, § 82),ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії). Якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійні виплати, це повинно розглядатись як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. № 42184/05, § 64, Lakicervic and others v. Monte).

У справі Muller v. Austria (App. 5879/72) на той час Європейська комісія з прав людини встановила, що коли особа робить обов`язкові внески до Пенсійного фонду, в неї виникає право власності на частку цього фонду.

Отже, у випадку призначення певній особі належним органом пенсії ця особа має право на своєчасне отримання цієї пенсії.

З розрахунку заборгованості з пенсійних виплат, що наданий відповідачем на вимоги ухвали суду, судом встановлено, що відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з квітня 2019 року по листопад 2022 року, загальний розмір боргу станом на час розгляду справи становить 235823,63 грн.

Отже, позивач має право на отримання даної суми заборгованості з пенсії.

Таким чином, з урахуванням зазначеного вище, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 суми призначеної/перерахованої пенсії.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з пенсії в розмірі та за період, що підтверджується матеріалами справи, а саме: за період з 01.04.2019 по 30.11.2022 у сумі 235 823,63 грн.

При цьому, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за 01.12.2022 та у розмірі 1098,95 (236922,58 грн - 235 823,63 грн), як недоведеної.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 200/1703/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 200/1703/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 25 липня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць