Справа № 200/559/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року справа №200/559/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року (повне судове рішенян складено 03 травня 2024 року) у справі № 200/559/24 (суддя в І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідно до якої просив:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови позивачу у виплаті заборгованості з пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити виплату позивачу заборгованості з пенсії у розмірі 125 742,14 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити виплату позивачу компенсації втрати частини доходу у розмірі 1367,91 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначав про те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.06.2023 у справі № 200/906/23 було здійснено повторний розгляд заяви позивача від 15.11.2022 про перерахунок пенсії, після чого позивачу був здійснений перерахунок пенсії з 15.11.2022, проте виплату заборгованості з пенсії, яка виникла після перерахунку, відповідачем дотепер не здійснено.

Як вказується позивачем, розмір невиплаченої відповідачем заборгованості з пенсії за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 складає 125 742,14 грн, про що свідчить зміст листа відповідача від 12.01.2024 № 999-360/П-02/8-0500/24.

Позивач вважав дії (бездіяльність) відповідача щодо невиплати у повному обсязі пенсії за вищевказаний період - протиправними, та просить суд зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу заборгованості з пенсії за вказаний період у сумі 125 742,14 грн (розмір якої не є спірним) та компенсації втрати частини доходів у сумі 1367,91 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 в розмірі 125 742 (сто двадцять п`ять тисяч сімсот сорок дві) гривні 14 копійок.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму заборгованості з пенсії за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 в розмірі 125 742 (сто двадцять п`ять тисяч сімсот сорок дві) гривні 14 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підставою звернення до суду з цим позовом слугував факт утвореної заборгованості пенсійних виплат на виконання судового рішення у справі № 200/4856/23.

Відповідач зазначає, що починаючи з 01.08.2023 по теперішній час виплата пенсії в новому розмірі ОСОБА_1 проводиться шляхом включення нарахованого місячного розміру пенсії до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі ПАТ КБ «Приватбанк».

Нарахована доплата згідно рішення суду за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 в сумі 125 742,14 грн, як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Отже, фактичні обставини справи вказують на те, що спір щодо виплати донарахованої пенсії за спірний період вирішено в судовому порядку в межах справи № 200/906/23, а спірні у цій справі правовідносини виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зазначеного вище судового рішення.

Апелянт з посиланням на висновок, викладений в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2024 по справі № 200/6649/23, зазначає, що суд першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , тому рішення суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач висловив згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач у цій справі перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

15.11.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, з дати призначення.

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.11.2022 № 63 та від 14.12.2022 року № 63 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії на підставі його заяви від 15.11.2022 року.

Не погоджуючись із цими рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01.06.2023 у справі № 200/906/23 даний позов було задоволено частково (із застосування частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України): визнано протиправними і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.11.2022 № 63 та від 14.12.2022 № 63, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 15.11.2022 № 3055, із зарахуванням до страхового стажу та спеціального (пільгового) стажу позивача вказаних у рішенні періодів та з урахуванням викладених у рішенні висновків суду.

На виконання вказаного рішення суду у справі № 200/906/23 було здійснено повторний розгляд заяви позивача від 15.11.2022 та проведено перерахунок пенсії позивача, про що позивач був повідомлений листом відповідача від 24.08.2023 № 16487-14898/П-02/8-0500/23, наданим у відповідь на звернення позивача від 27.07.2023.

Листом від 12.01.2024 № 999-360/П-02/8-0500/24, який був наданий у відповідь на звернення позивача від 05.01.2024, відповідач повідомив позивача про те, що розмір заборгованості з пенсії, після її перерахунку, за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 складає 125 742,14 грн, а також про те, що зазначена заборгованість із пенсії, як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена позивачу після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Вказана сума заборгованості з пенсії у розмірі 125 742,14 грн підтверджується наявними у справі документами, не заперечується відповідачем та не оспорюється позивачем.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 у справі № 423/3544/16-а та інших.

Судами установлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання судового рішення у справі № 200/906/23 було здійснено повторний розгляд заяви позивача від 15.11.2022 щодо перерахунку раніше призначеної пенсії, із зарахуванням до страхового та пільгового стажу позивача вказаних у цьому рішенні суду періодів та з урахуванням викладених судом у цьому рішенні висновків.

Наведені вище обставини обумовили проведення перерахунку розміру пенсії позивача, за наслідками якого була нарахована доплата за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 в сумі 125 742,14 грн, яка є заборгованістю з пенсії.

Станом на дату ухвалення цього рішення заборгованість із пенсії в сумі 125 742,14 грн за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 позивачу не виплачена.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з вимогами статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили, зокрема, після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Положеннями частини 1 статті 129-1 Конституції України установлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, після набрання законної сили рішенням суду у справі № 200/906/23 і здійснення повторного розгляду заяви позивача від 15.11.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області у відповідача, як у пенсійного органу, в якому позивач перебуває на обліку, виник обов`язок провести перерахунок пенсії позивача та виплатити позивачу заборгованість із пенсії, яка утворилася внаслідок такого перерахунку.

Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність або відсутність у позивача права на одержання призначених за законом пенсійних виплат.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Так, у рішеннях "Кечко проти України" (заява № 63134/00) і "Ромашов проти України" (заява № 67534/01) ЄСПЛ зазначив, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Зокрема, у справі "Кечко проти України" ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова від цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (заява № 70297/01) і у справі "Бакалов проти України" (заява № 14201/02) ЄСПЛ також зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, обмежене фінансування відповідача жодним чином не може впливати на право позивача на отримання пенсії у належному розмірі, у тому числі з виплатою позивачу заборгованості з пенсії, що утворилася внаслідок її перерахунку.

Доводи відповідача стосовно того, що обраний позивачем спосіб захисту, а саме зобов`язання сплатити пенсію за період 15.11.2022 по 31.07.2023 в розмірі 125 742,14 грн, є одним із способів виконання рішення суду у справі № 200/906/23, місцевим судом обгрунтовано відхилені, оскільки позивачем у цій справі заявлено позовні вимоги з інших підстав та обставин, що обґрунтовують звернення до суду.

Зокрема, у справі № 200/906/23 спірним питанням було право позивача на перерахунок пенсії із зарахуванням до його трудового стажу певних періодів, тоді як спірним питанням у даній справі є право позивача на отримання заборгованості з пенсії.

Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідачем безпідставно не було здійснено виплату позивачеві заборгованості з пенсії за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 в сумі 125 742,14 грн, яка утворилася внаслідок перерахунку пенсії.

Таким чином, доводи апелянта відносно того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми статті 383 КАС України, а провадження у справі № 200/1903/24 підлягає закриттю, є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо обраного позивачем способу захисту.

У своїй позовній заяві позивач просив суд, серед іншого, визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо відмови позивачу у виплаті заборгованості з пенсії.

Слід зауважити, що дія - це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення, а бездіяльність - це пасивна поведінка, тобто невиконання будь-яких активних дій в конкретних умовах.

У цьому випадку відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача, проте не виплачено позивачу заборгованість із пенсії в сумі 125 742,14 грн, яка утворилася внаслідок перерахунку, тобто відповідачем було допущено саме бездіяльність, яка полягає у невиплаті на користь позивача заборгованості з пенсії.

Також у позовній заяві позивач просив суд, зокрема, зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу заборгованості з пенсії у розмірі 125 742,14 грн.

Відповідно до положень пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина та інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в даній Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З огляду на викладене, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вже зазначалося вищем, вказана сума 125 742,14 грн є несплаченою відповідачем на користь позивача заборгованістю з пенсії за минулий період.

Отже, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанії, що належним та ефективним способом захисту та відновлення порушеного права позивача буде стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості з пенсії.

Таким чином, з метою повного та ефективного захисту і відновлення порушених прав позивача, застосувавши положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України, окружний суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу заборгованості з пенсії за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 в розмірі 125 742,14 грн - протиправною;

- стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості з пенсії за період з 15.11.2022 по 31.07.2023 в розмірі 125 742,14 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі № 200/559/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 25 липня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук