Справа № 580/5300/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року справа № 580/5300/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54008, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1) в якому просить:

-визнати протиправним і скасувати рішення №17 від 23.11.2023 про відмову про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку ОСОБА_1 на підставі її заяви від 16.11.2023;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 з 16.11.2023 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач спірним рішенням протиправно не призначив пенсію зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з не підтвердженням факту проживання у зоні посиленого радіологічного контролю більше 4 років. Позивач зазначає, що має усі необхідні документи та подавав їх до пенсійного органу.

Відповідачем - ГУ ПФУ в Черкаській області подано до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки відповідач не порушував право позивача на призначення пенсії, оскільки рішення приймалось ГУ ПФУ в Миколаївській області. Також зазначено, що у позивача станом на 01.01.1993період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить 2 роки 10 місяців 20 днів та на час звернення з заявою про призначення пенсії відсутній необхідний страховий стаж та вік, а тому рішення є правомірним.

Відповідачем - ГУ ПФУ в Миколаївській області подано відзив, в якому вказано, що станом на час звернення за призначенням пенсії, позивач не має достатнього віку та страхового стажу. Також вказано, що у позивача станом на 01.01.1993 період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить 2 роки 10 місяців 20 днів, а відтак відсутні підстави для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ).

Відповідно до дубліката посвідчення серія НОМЕР_2 * (категорія 4) від 19.07.1999 позивач постійно проживав або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю та має право на пільги і компенсації, встановлені законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

16.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та рішенням від 23.11.2023 №24 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з не підтвердженням факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 не менше 4 років, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та недосягненням пенсійного віку.

Зокрема зазначено, що право на вищезазначений вид пенсії надається із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Необхідний страховий стаж при зниженні пенсійного віку на 5 років в період з 01 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року становить 28 років. Страховий стаж особи становить 16 років 00 місяців 19 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 18.05.1996 по 10.10.1996, оскільки в записі про прийняття на роботу наявне виправлення дати на прийняття; протягом жовтня-грудня 2005 року та грудня 2011 року-квітня 2012 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків; при визначенні періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не прийнято до уваги даній акту про проживання від 03.11.2023, про період проживання заявниці протягом 1991-1996 років в м. Звеиигородці, Чернігівської області, оскільки не є документом, що підтверджує факт проживання, згідно з Порядком 22-1.

Позивач вважає рішення протиправним, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 12 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Приписами ст. 9 Закону №796-ХІІ встановлено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Відповідно до ст. 55 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Згідно із ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року.

Виходячи з аналізу положень статті 55 Закону №796-ХІІ суд зазначає, що обов`язковою умовою для призначення пільгової пенсії відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є факт роботи або проживання на територіях радіоактивного забруднення

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 280/1162/16-а.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, є період роботи та проживання на забруднених територіях, що підтверджено відповідними документами.

За змістом ст. 65 цього Закону документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до п. 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (чинного на момент видачі посвідчення позивачу), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

В пункті 10 цього Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються громадянам, які постійно проживають або працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 6).

Відповідно до пп. 7 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому, з аналізу норм ч. 3 ст. 65 Закону №796-ХІІ слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17 та від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17, від 24.07.2018 у справі № 524/2062/17.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивач постійно проживав або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю та має право на пільги і компенсації, встановлені законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 4, що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_2 * від 19.07.1999.

Відповідно до Архівного витягу Протокол № 139 від 01.03.1993 ОСОБА_1 вручено посвідчення серія НОМЕР_3 категорія 4 постійно не менше 4-х років починаючи з 1986р., проживає на території зони посиленого радіо-екологічного контролю в м. Звенигородка.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що наданими позивачем документами підтверджено період проживання більше 4х років на території зони посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993.

Водночас, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що надані позивачем документи не підтверджують період проживання не менше 4х років на території зони посиленого радіологічного контролю, оскільки єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення " Потерпілий від Чорнобильської катастрофи", яке позивач отримав у встановленому законом поряду.

При цьому, суд наголошує, що вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду (від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17 та від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17, від 24.07.2018 у справі № 524/2062/17), що у відповідності до статті 242 КАС України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до даних правовідносин.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Що стосується позовної вимоги позивача зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку з 23.11.23, відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Частиною 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Отже при дотриманні всіх інших умов, позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку при досягненні віку 55 років.

Проте станом на 23.11.23 позивачу виповнилося 52 роки.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що вимога позивача зобов`язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, задоволенню не підлягає.

За правилами ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно зі ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 139 КАС України розподіл судових не здійснювався.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР