Справа № 420/13590/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про:

- визнання протиправними дії відповідача, які викладені у листі №12096-9228/1-02/8-1500/24 від 15.04.2024 року, щодо невиплати позивачу недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_2 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по адміністративній справі №420/11264/22 за період з 01.04.2019 року по 28.02.2023 року;

- зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_2 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по адміністративній справі №420/11264/22 за період з 01.04.2019 року по 28.02.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 14.11.1971 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по адміністративній справі №420/11264/22, яке набрало законної сили 01.11.2022 року, задоволений позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Цим рішенням ГУ ПФУ в Одеській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №ЮО86971 від 21.07.2022 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року. Листом ГУ ПФУ в Одеській області за №1500-0308-8/34334 від 05.03.2024 року представнику позивача був наданий розрахунок на доплату пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою №ЮО86971 від 24.02.2023 року, згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від ід 29.09.2022 року по справі №420/11264/22 та сума недоодержаної пенсії ОСОБА_2 за період часу з 01.04.2019 року по 28.02.2023 року становить 315923,06 грн. 18.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо здійснення виплати недоодержаної пенсії її померлого чоловіка згідно рішення суду. Проте, листом за вих. №12096-9228/І-02/8-1500/24 від 15.04.2024 року відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні виплати недоодержаної пенсії її померлого чоловіка згідно рішення суду, у зв`язку з відсутністю правових підстав. Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки вона проживала разом із ОСОБА_2 на день його смерті, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №05-151743 від 23.02.2024 року та є, членом сім?ї (дружиною) померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.11.1971 року, а отже, відповідно до ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на отримання недоодержаної пенсії ОСОБА_2 у зв`язку з його смертю.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по адміністративній справі №420/11264/22 ОСОБА_2 24.02.2023 року проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року. Покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії за вислугу років за період з 01.04.2019 року по 24.02.2023 року в сумі 315923,06 грн підлягала виплаті після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Додатково відповідач зазначив, що оскільки спадкоємці не є стороною по справі №420/11264/22 в розумінні ст.46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, вони матимуть у разі зміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України. Крім того, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Виплата пенсії припинена у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до ст.61 Закону №2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Також, ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає можливість заміни сторони правонаступником. Однак, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 є саме правонаступником померлого ОСОБА_2 щодо отримання невиплачених за життя коштів, особою не надано. Належним доказом правонаступництва заявника та підставою для її заміни сторони правонаступником, є наявність документів, визначених законом, про те, що права та обов`язки померлого ОСОБА_2 перейшли до заявника, а саме виданого на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину. При цьому, позивачем не надано документу, який підтверджує право на спадщину, а саме свідоцтво про право на спадщину. Спірні правовідносини не допускають правонаступництва , та відповідно й заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, відтак дії відповідач є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Також ухвалою суду від 07.05.2024 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в строк для надання відзиву надати до суду належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Дослідивши адміністративний позов, відзив на адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дружиною померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 14.11.1971 року.

ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по справі №420/11264/22, позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ЮО86971 від 21.07.2022 року, наданої ІНФОРМАЦІЯ_5 станом на 05.03.2019 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ЮО86971 від 21.07.2022 року, наданої ІНФОРМАЦІЯ_5 станом на 05.03.2019 року, із врахуванням раніше виплачених сум. Вказане рішення набрало законної сили 01.11.2022 року.

Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по справі №420/11264/22 ОСОБА_2 24.02.2023 року проведено перерахунок пенсії.

ОСОБА_2 нараховано доплату пенсії за вислугу років за період з 01.04.2019 року по 28.02.2023 року в сумі 315923,06 грн.

Доказів виплати пенсіонеру зазначеної суми доплати до пенсії відповідачем не надано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 20.02.2024 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №05-13/243 від 23.02.2024 року, виданої ЦНАП Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1 є членом сім?ї (дружиною) померлого ОСОБА_2 .

18.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про здійснення їй виплати недоотриманої пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по справі №420/11264/22.

Листом від 15.04.2024 року вих. №12096-9228/І-02/8-1500/24 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило позивачу про те, що оскільки вона не є стягувачем по справі №420/11264/22, правові підстави для виплати недоотриманої пенсії за зазначеним рішенням суду відсутні. Додатково зазначено, що оскільки спадкоємці не є стороною за рішеннями судів в розумінні статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішень суду, вони матимуть у разі зміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 року (далі Закон №2262-XII).

Цей закон є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та Національній поліції.

Відповідно до положень цього закону, держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частиною 1 ст.1 Закону №2262-ХІІ визначено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

За загальним правилом, встановленим ст.52 Закону №1058-IV, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст.61 Закону №2262-XII, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами ч.3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, Закон визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді зокрема пенсії яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, є доходом сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч.1 ст.52 Закону №1058-IV та ч.1 ст.61 Закону №2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч 2 ст.52 Закону №1058-IV, ч.3 ст.61 Закону №2262-XII), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Виходячи з викладеного, ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №3-1).

Згідно із п.п.3, 4 Порядку №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається заявником до органу, що призначає пенсію, через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Крім того, ст.1227 Цивільного кодексу України установлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а батьки і дружина (чоловік) мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таке саме право мають також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , проживала разом з ОСОБА_2 , і вона звернулась до відповідача за виплатою недоодержаної пенсії до закінчення шестимісячного строку з дня смерті пенсіонера, а саме 18.03.2024 року. При цьому нарахованою, але не виплаченою ОСОБА_2 на момент його смерті залишилась пенсія в сумі 315923,06 грн.

Таким чином, позивач дотрималась умов, які визначені ст.61 Закону №2262-XII та Порядком №3-1. Однак отримала відмову викладену в листі, з мотивів відсутності правових підстав для такої виплати.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в силу положень ст.61 Закону №2262-XII має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловікові ОСОБА_2 , і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Натомість відповідач, відмовляючи їй у виплаті суми недоодержаної пенсії, діяв протиправно та усупереч приписам вищенаведених норм законодавства.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 не є стягувачем по справі №420/11264/22, оскільки правовідносини щодо виплати суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, є відмінними від правовідносин, які виникають у ході виконання судових рішень.

Стаття 61 Закону №2262-XII прямо зобов`язує відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв`язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею та які звернулись за такою виплатою не пізніше 6 місяців з дня смерті пенсіонера.

Те, що недоодержана пенсія нарахована на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.

Таким чином, посилання відповідача на те, що позивачка матиме право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду у разі зміни сторони виконавчого провадження в порядку, передбаченому ст.379 КАС України, є неспроможними. З огляду на спеціальну процедуру, визначену ст.61 Закону №2262-ХІІ, спірні правовідносини не допускають правонаступництва та заміни сторони/стягувача у виконавчому листі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.05.2023 року по справі №420/288/21.

Відтак, суд доходить до висновку, що дії відповідача, які викладені у листі №12096-9228/І-02/8-1500/24 від 15.04.2024 року щодо невиплати позивачу недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_2 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по справі №420/11264/22 у розмірі 315923,06 грн. є протиправними.

Враховуючи протиправність дій відповідача щодо невиплати позивачу недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_2 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по справі №420/11264/22 у розмірі 315923,06 грн., у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_2 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по справі №420/11264/22 у розмірі 315923,06 грн.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано квитанцію №2302-4389-7321-6692 від 01.05.2024 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у загальному розмірі 1211,20 грн.

Таким чином з урахування задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд доходить висновку про необхідність стягнення судового збору сплаченого позивачем з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які викладені у листі №12096-9228/1-02/8-1500/24 від 15.04.2024 року, щодо невиплати ОСОБА_1 недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_2 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по адміністративній справі №420/11264/22 за період з 01.04.2019 року по 28.02.2023 року у розмірі 315923,06 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_2 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по адміністративній справі №420/11264/22 за період з 01.04.2019 року по 28.02.2023 року у розмірі 315923,06 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст.ст.295, 297 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Іванов Е.А.