Справа № 460/4534/24
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2024 року м. Рівне №460/4534/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі Позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Відповідач), в якому позивач просить суд: визнати противоправними дії відповідача у вигляді направлення на примусове виконання Постанови від 11.07.2023 серії АА №00010927 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, відносно позивача/правопорушника ОСОБА_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладання штрафу у розмірі 34000,00 грн; зобов`язати відповідача утриматися від дій, направлених на примусове стягнення суми штрафу із позивача, у розмірі 34000,00 грн.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що із постанови про відкриття ВП він дізнався про те, що відповідач звернувся до виконавчого органу із заявою про примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, яка датована 11.07.2023 року, серії АА №00010927, для примусовому стягненню з позивача штрафу у розмірі 34 000,00 грн. позивач зазначає, що 29.12.2023 ним в добровільному порядку було сплачено штраф 17000,00 грн по Постанові № 00010927. Факт сплати штрафу у розмірі 17000, 00 грн в повному обсязі 29.12.2023, свідчить про відсутність намірів позивача ухилятись від сплати штрафу, стягнення з позивача в порядку примусового виконання постанови подвійного розміру штрафу є невиправданим та несправедливим втручанням у право позивача на мирне володіння майном, згідно протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому дії відповідача щодо направлення виконавчого документа до виконавчого органу є протиправними. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач зазначає, що 04.01.2024 відповідачем скеровано до виконавчого органу заяву про примусове виконання рішення постанови серії АА №00010927 у зв`язку із тим, що скарга на постанову серії АА №00010927 від 11.07.2023 була подана поза межами строку. Оскарження позивачем у справі №569/17330/23 постанови серії АА №00010927 від 11.07.2023 не зупиняє перебіг преклюзивного строку, оскільки такий строк вже закінчився. Відкриття провадження у справі №569/17330/23 щодо оскарження постанови серії АА №00010927 не поновлює строк добровільного виконання порушником постанов Укртрансбезпеки. Тому відповідач мав усі правові підстави для направлення виконавчого документа до виконання. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 01.05.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 07.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має право подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Державною службою України з безпеки на транспорті винесена Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 11.07.2023 серії АА №00010927 (далі Постанова №00010927), якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Постанова №00010927 оскаржена Позивачем в судовому порядку до Рівненського міського суду Рівненської області.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18.10.2023 (справа № 569/17330/23) (https://reestr.court.gov.ua/Review/114311449) постановлено: «У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 11.07.2023 серії АА № 00010927 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) в Україні, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольгою Володимирівною стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відмовити».

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2023 (справа № 569/17330/23) (https://reestr.court.gov.ua/Review/115800570) вирішено: «Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2023 року у справі № 569/17330/23 - без змін».

Державним виконавцем винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2024 ВП №74778418, якою відкрито виконавче провадження щодо виконання Постанови №00010927; про стягнення з Позивача на користь Державної служби України з безпеки на транспорті штрафу у розмірі 34000,00 грн.

У спірному випадку Позивач оскаржує дії Державної служби з безпеки на транспорті щодо направлення Постанови №00010927 на примусове виконання до виконавчого органу.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість дій Відповідача, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

За правилами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень;

10) рішень Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю або Аудиторської палати України, які законом визнані виконавчими документами;

11) рішень Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про застосування заходів реагування у вигляді штрафу.

З матеріалів справи слідує, що Постанова №00010927 була направлена рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №747 на адресу Позивача: вул. Мелетія Смотрицького, буд. 15, м. Рівне, Рівненський р-н., Рівненська обл., 33019.

Лист №747 повернуто списком поштових відправлень №816 на поштову адресу Укртрансбезпеки 25.08.2023 за причиною «закінчення терміну зберігання».

Тобто, Постанова №00010927 набрала законної сили 25.08.2023 після отримання повернення поштового відправлення з позначкою про невручення у відповідності до статті 291 КУпАП.

З моменту набрання законної сили Постановою №00010927 (з 25.08.2023) розпочався десятиденний строк для сплати штрафу або оскарження зазначеної постанови, що передбачено статтею 300-2 КУпАП. Тобто, перебіг строку добровільного виконання Постанови №00010927 закінчився 04.09.2023.

Як зазначалося вище, Позивач 12.09.2023 оскаржив у судовому порядку Постанову №00010927, тобто, після закінчення строків добровільного виконання.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18.10.2023 (справа № 569/17330/23) (https://reestr.court.gov.ua/Review/114311449) постановлено: «У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 11.07.2023 серії АА № 00010927 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) в Україні, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольгою Володимирівною стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відмовити».

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2023 (справа № 569/17330/23) (https://reestr.court.gov.ua/Review/115800570) вирішено: «Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2023 року у справі № 569/17330/23 - без змін».

Сторонами справи не заперечується той факт, що 29.12.2023 Укртрансбезпекою отримано платіж від Позивача на суму у розмірі 17000,00 грн щодо сплати штрафу за Постановою №00010927.

Проте така сплата відбулася після закінчення строків добровільного виконання.

Відповідно до статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2024 Відповідачем скеровано до органу виконавчої служби заяву за №151/3.7/14-24 про примусове виконання рішення, а постановою Про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2024 ВП №74778418 відкрито виконавче провадження щодо виконання Постанови №00010927; про стягнення з Позивача на користь Державної служби України з безпеки на транспорті штрафу у розмірі 34000,00 грн.

У даному випадку, зважаючи на предмет спору, Відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, оскільки мав правові підстави для направлення виконавчому органу до виконання виконавчий документ.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

У розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Тобто, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, оскільки право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає, оскільки звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Обов`язковою умовою захисту в адміністративному суді прав, свобод, інтересів фізичних або юридичних осіб є одночасна наявність двох факторів: існування публічно-правових відносин між позивачем - фізичною (юридичною) особою та відповідачем - суб`єктом владних повноважень; наявність факту порушень прав, свобод, інтересів позивача, вчинених або допущених відповідачем у таких правовідносинах.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд зазначає, що предметом спору в межах даної адміністративної справи є визнання протиправними дій Відповідача щодо надіслання до виконавчого органу виконавчого документа до виконання.

Позивач зазначає, що добровільно сплатив штраф у розмірі 17000,00 грн, тобто намірів ухилятися від сплати штрафу не було, а стягнення з Позивача штрафу у подвійному розмірі є невиправданим та несправедливим втручанням у право на мирне володіння майном.

Вказуючи на це, Позивач посилається на правові висновки, викладені у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2023 у справі №400/926/23.

Судом установлено, що предметом спору у справі №400/926/23 було оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови Державної служби України з безпеки на транспорті (https://reestr.court.gov.ua/Review/111034249).

Натомість, обраний Позивачем спосіб захисту визнання протиправними дій Державної служби України з безпеки на транспорті щодо направлення виконавчому органу до виконання Постанови №00010927, не є належним способом захисту прав та інтересів.

У позовній заяві Позивач вказує, що «дії Відповідача, які спрямовані на звернення до 3-ї особи про примусове стягнення суми 34000,00 грн. штрафу є противоправними, а як наслідок - постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2024 року за №74778418 - є безпідставною та такою, що підлягає скасуванню».

Суд зазначає, що Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій саме Державної служби України з безпеки на транспорті; суб`єктний склад учасників справи визначений за позовною заявою та з урахуванням предмета спору.

У даному випадку постанова державного виконавця Про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2024 ВП №74778418, якою відкрито виконавче провадження щодо виконання Постанови №00010927; про стягнення з Позивача на користь Державної служби України з безпеки на транспорті штрафу у розмірі 34000,00 грн, не є предметом спору; таке рішення виконавчого органу не оскаржувалося у судовому порядку.

Тому дії відповідача щодо направлення виконавчого документа до виконавчого органу для примусового виконання є правомірними.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваних дій в порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вулиця Антоновича, 51, місто Київ, 03150; ) про визнання протиправними дій залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 23 липня 2024 року

Суддя К.М. Недашківська