Справа № 161/10265/24
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/141/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Філюк Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1425079 від 09 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1425079 від 09 травня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 травня 2024 року інспектором 1 батальйону 2 роти 2 взводу УПП у Волинській області сержантом поліції Пікалюк Б.П. винесено постанову серії ЕГА №1425079, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн. за правопорушення, яке полягає в тому, що 09.05.2024 року, о 22:23 год в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 повідомив, що потребує медичної допомоги та просить викликати йому бригаду ЕМД,після огляду вищевказаного тілесних ушкоджень не виявлено, медичної допомоги не потребує, таким чином здійснено завідомо виклик спеціальних служб. Враховуючи вказані обставини поліцейським ОСОБА_2 було винесено постанову, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. за правопорушення.

З даною постановою позивач не погоджується, оскільки постанова є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів, з порушенням вимог чинного законодавства. Вказує, що під час адміністративного затримання працівниками поліції до нього було застосовано фізичну силу, що призвело до нанесення йому тілесних ушкоджень у вигляді забійних саден обох передпліч. Внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень він мав незадовільний стан здоров`я, про що повідомив працівників поліції. Разом з тим, особисто він 09.05.2024 року не телефонував на номер «103» та не здійснював виклик бригади екстреної швидкої допомоги. Після чергового нанесення працівниками поліції йому тілесних ушкоджень,він повідомив представників патрульної поліції, про погане самопочуття, після чого останні викликали бригаду екстреної швидкої допомоги. Після приїзду медичних працівників, які оглянувши його, встановили відсутність явних ознак тілесних ушкоджень на його тілі. Вже на наступний день він самостійно звернувся до чергового травматолога КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади»,який під час огляду зафіксував забійні ссадна обох передпліч.

Враховуючи вищевикладене, позивач вимушений був звернутися до суду та просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕГА № 1425079 від 09 травня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП України, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою від 03 червня 2024 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1425079 від 09 травня 2024 року,прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи проводити у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24 червня 2024 року на адресу суду від представника відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області Соколової К.Ю. надійшов відзив, в якому остання зазначає , що заявлені вимоги позивача необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню. Просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Вказує, що 09.05.2024 року зафіксовано адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено постанову серії ЕНА № 2108974 від 09.05.2024 року за ч.1 ст.127 КУпАП. В ході спілкування з ОСОБА_1 , останній почав агресивно себе поводити, виражався нецензурною лайкою, на неодноразову вимогу припинити правопорушення не реагував, внаслідок чого було прийнято рішення затримати дану особу та доставити до луцького РУП із застосуванням спецзасобу кайданки, для складення адміністративних матеріалів. Під час складення протоколів за ст.ст.173,185 КУпАП та постанови за ч.1 ст.178 КУпАП працівником Луцького РУП було проведено інтерв`ювання, в ході якого ОСОБА_1 повідомив, що потребує швидку медичну допомогу. Після прибуття працівників швидкої допомоги, які оглянувши ОСОБА_1 , повідомили, що останній медичної допомоги не потребує, працівником поліції була винесена постанова за ст.183 КУпАП, оскільки згідно тверджень медичних працівників, правопорушник не потребував медичної допомоги.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами , відповідно до ч.5 ст.262 КАС України.

Клопотань із позовною заявою про заперечення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надходило.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, встановлено такі обставини.

09 травня 2024 року інспектором 1 батальйону 2 роти 2 взводу УПП у Волинській області сержантом поліції Пікалюк Б.П. винесено постанову серії ЕГА №1425079, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 09.05.2024 року, о 22:23 год в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 повідомив, що потребує медичної допомоги та просить викликати йому бригаду ЕМД,після огляду вищевказаного тілесних ушкоджень не виявлено, медичної допомоги не потребує, таким чином здійснено завідомо виклик спеціальних служб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачено ст.183 КУпАП, а саме - завідомо неправдивий виклик бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги.

Статтею 183 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Перевіряючи обґрунтованість посилання Відповідача на встановлення факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Диспозиція ст.183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає безпідставного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Зі змісту позову вбачається, що позивач не здійснював виклик працівників швидкої допомоги, однак в ході спілкування з працівником поліції щодо інкримінування йому вчинення ряду адміністративних правопорушення, на запитання працівника поліції ОСОБА_1 повідомив, що потребує швидкої допомоги.

З матеріалів справи убачається, що позивач повідомляючи про необхідність у наданні йому медичної допомоги, вважав, що у нього є на це правові підстави, оскільки відчував біль.

Таким чином, у суду є підстави вважати, що позивач на запитання працівників поліції, повідомив про необхідність виклику працівників швидкої допомоги небезпідставно, а з метою захисту свої права.

Відповідач у відзиві зазначив, що факт здійсненого правопорушення за ст.183 КУпАП підтверджується відео з боді-камери поліцейського.

Однак, доданий до матеріалів справи відеозапис, який був переглянутий в судовому засіданні, не підтверджує вини ОСОБА_3 , натомість з наданого відеозапису встановлено, що позивач в розмові з поліцейськими озвучив причину виклику працівників швидкої допомоги, а саме, синяки від кайданок.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, на думку суду, навіть у випадку, коли особа звертається із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина також не може сама по собі бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності без з`ясування умислу на подання неправдивої інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції.

Відповідно до ч. 1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зокрема, частиною другою даної норми права передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому, зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою вину у вчиненні правопорушення, що не спростовано дослідженими у судовому засіданні доказами, наданими стороною відповідача, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, не доведена.

Згідно статті 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що відповідач не спростував доводів позивача про відсутність факту порушення, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена «поза розумним сумнівом», суд доходить переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, а тому оскаржувану постанову необхідно скасувати, а провадження у справі закрити.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України серед прав, які має місцевий загальний суд, як адміністративний, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, не передбачено права суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними, а тому вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст.9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1425079 від 09 травня 2024 року задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1425079 від 09 травня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП - закрити.

В решті вимог адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк