Справа № 320/16603/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 р. у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства теплових мереж "Яготинтепломережа" до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство теплових мереж «Яготинтепломережа» звернулось до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, в якому просило суд скасувати рішення від 29 червня 2021 року № 57, яке фактично отримано 02 серпня 2021 року Головного управління Держпродспоживслужба в Київській області по нарахуванню адміністративно-господарські санкції до Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа».

Позивач вважає, що рішення було прийнято з порушенням норм та правил проведення перевірки та матеріальних норм, відповідач, вирішуючи питання про завищення КПТМ «Яготинтепломережа» тарифів на теплову енергію, необґрунтовано розглядав питання тарифів не щодо повної їх суми, тобто цілого тарифу, а виокремлював тільки окремі складові, а також, необґрунтовано вказав про не встановлення інвестиційної програми та включає безпідставно інші види порушень.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 р. адміністративний позов задоволен.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 29 червня 2021 року № 57 Головного управління Держпродспоживслужба в Київській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне зґясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.06.2024.

Розгляд апеляційної скарги 26.06.2024 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Розгляд апеляційної скарги призначено на 10.07.2024.

10.07.2024 оголошено по справі перерву до 17.07.2024. Продовжено строк розгляду апеляційної скарги.

16.07.2024, під № 28292 до суду від сторони позивача надійшли письмові пояснення по справі.

17.07.2024 у судовому засіданні представники апелянта вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

17.07.2024 судом оголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання вимог ч. 4 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», 29.12.2021 Головним управлінням Держпродспоживслужби України в Київській області направлено повідомлення про проведення планового заходу від 11.05.2021 № 10-06/710-21.

На виконання наказу Держпродспоживслужби від 26.11.2020 № 778 «Про затвердження Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) на 2021 рік», згідно наказу Головного управління від 04.06.2021 № 2302-ОД та посвідчення (направлення) від 04.06.2021 № 1894, Головним управлінням Держпродспоживслужби України в Київській області здійснено планову перевірку позивача.

Предмет заходу - дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

За результатами перевірки, керуючись частиною шостою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» Головним управлінням Держпродспоживслужби України в Київській області складено акт від 18.06.2021 № 90, яким встановлено ряд порушень законодавства.

Від підписання вказаного акту керівник позивача відмовився про що зроблений відповідний запис.

Примірник акта від 18.06.2021 № 90 з додатком до нього директором позивача отримано власноруч 18.06.2021, про що свідчить запис на 39 сторінці акта.

Керуючись частиною сьомою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та пунктом 7 частини першої статті 18 Закону України «Про ціни та ціноутворення», відповідачем 29.06.2021 складено припис № 28 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування встановлення та застосування державних (регульованих) цін.

29.06.2021 Головним управлінням, розглянувши матеріали позапланової перевірки, керуючись пунктом 6 частини першої статті 18, пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення», частиною дев`ятою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» винесено рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення № 57, яким зобов`язано КПТМ «Яготинтепломережа» в термін до 01.09.2021 повернути споживачам необґрунтовано одержану виручку за надані послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, шляхом здійснення перерахунків, у сумі 1597507,00 грн та застосувати до КПТМ «Яготинтепломережа» штраф у сумі 1597507,00 грн, у тч. - 1 групі споживачів (населенню) за період з 02.11.2020 по 16.04.2021 у розмірі 36652,50 грн; 2 групі споживачів (бюджетним установа) за період з 01.10.2020 по 16.04.2021 у розмірі 1518994,61 грн; 3 групі споживачів (іншим організаціям) за період з01.10.2020 по 16.04.2021 у розмірі 41859,89 грн.

Вважаючи, що відповідачем незаконно та протиправно винесене рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що:

- зі змісту акта від 18.06.2021 № 90 та оскаржуваного рішення від 29.06.2021 № 57, відповідач, роблячи висновок про завищення КПТМ «Яготинтепломережа» тарифів на теплову енергію, розглядав питання тарифів не щодо повної їх суми, тобто цілого тарифу, а виокремлював тільки окремі складові;

- відповідач в оскаржуваному рішенні при перевірці економічної обґрунтованості розрахованих КПТМ «Яготинтепломережа» тарифів на теплову енергію повинен був дослідити всі складові таких тарифів, встановити чи тарифи відповідають повній фактичній собівартості, чи є вони в цілому економічно обґрунтованими, адже, тариф складається з сукупності витрат підприємства, а не з декількох складових;

- тарифи, розраховані КПТМ «Яготинтепломережа» є збитковими, на підтвердження чого позивач посилався на висновок експерта за результатами проведення економічного дослідження від 31.05.2021 № 304, що зокрема, спростовує твердження відповідача про не погодження ним інвестиційної програми з уповноваженим органом;

- водночас, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду будь-яких доказів, щоб спростовували вищевказане твердження позивача;

- в оскаржуваному рішенні відповідач наголошував, що загальновиробничі норми витрат палива та електроенергії на 2018 рік розраховані КПТМ «Яготинтепломережа» самостійно та не погоджені з уповноваженим органом, у зв`язку з цим, зробив висновок про економічну необґрунтованість встановлених позивачем тарифів на теплову енергію. Однак, КПТМ «Яготинтепломережа» надано суду протокол засідання територіальної комісії з узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах від 28 вересня 2021 року № 3, згідно якого, за головуванням заступника голови Київської обласної державної адміністрації, було узгоджено обсяги заборгованості з різниці в тарифах теплопостачальним підприємствам, в тому числі, КПТМ «Яготинтепломережа», станом на 1 червня 2021 року;

- решта вказаних відповідачем зафіксованих порушень про невірне застосування питомих норм споживання природного газу для формування тарифів, відсутності планування складових витрат, внесення до тарифу витрат реактивної електроенергії не доведені останнім в ході розгляду справи належними та достатніми доказами та обґрунтуваннями;

- оскільки, відповідачем в оскаржуваному рішенні не досліджено всі складові тарифів на теплову енергію, розрахованих КПТМ «Яготинтепломережа», не встановлено чи є вони в цілому економічно обґрунтованими, у зв`язку з чим, спірне рішення про застосування адміністративного-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 29.06.2021 № 57 є протиправним та підлягає скасуванню.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк:

- відповідно до п. 18 Порядку в редакції від 23.02.2018 (оскільки підприємством подавалася заява на затвердження тарифу до Яготинської районної ради 05.06.2018) витрати на придбання палива (газу, мазуту, вугілля, торфу, дров, паливної тріски, соломи, соняшникового лушпиння, а також брикетів та пелет з них, інших видів палива) та електричної енергії для технологічних потреб, визначаються виходячи з планованого обсягу виробництва теплової енергії згідно з пунктом 13 цього Порядку, норм питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів, установлених відповідно до міжгалузевих, галузевих та регіональних методик, інших нормативних документів з нормування витрат та втрат ресурсів, у яких враховуються основні особливості технологічних процесів конкретного виробництва, діючих цін (тарифів) на паливно-енергетичні ресурси;

- опис фактичних обставин та відповідних доказів, що підтверджують наявність порушення вимог законодавства в результаті чого необґрунтовано завищено складові витрат структури тарифу, наведені в акті перевірки, а позивачем не спростовані;

- як вбачається з матеріалів перевірки, рішення Яготинської районної ради від 22.09.2020 № 854-54-VП, на яке посилається позивач, як на таке що погодило інвестиційну програму, не містить зазначеної інформації, а лише затверджує тарифи;

- таким чином, порушення були виявлені по шістьом складовим, а саме: необґрунтоване завищення статей витрат "паливо", "електроенергія", "амортизація", "поточний ремонт", "адміністративні витрати", та не погоджена з Яготинською районною радою Інвестиційна програма, яка є підставою для врахування інвестиційної складової при формуванні тарифів;

- суд не звернув уваги на акценти Головного управління, що фахівцями відповідача встановлено порушення Порядку № 869 в редакціях від 23.02.2018, від 13.09.2018 та від 11.06.2020 (оскільки тарифи, що перевірялись, були затверджені рішеннями Яготинської районної ради в різні періоди часу: 28.09.2018, 16.11.2018, 22.09.2020), про що зазначено у другій колонці акту в розділі "Опис виявлених порушень", проте суд по тексту рішення робить посилання на норми, які порушено позивачем в редакції діючій на момент подачі позовної заяви.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 №667 (далі - Положення про Держпродспоживслужбу № 667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Так, основними завдання Держпродспоживслужби у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів); надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відповідно до Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24.02.2020 № 153, Головне управління здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування встановлення та застосування державних регульованих цін, надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Закон України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 № 5007-VI (далі - Закон № 5007) визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Відповідно до змісту ст. 2 Закону № 5007, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Згідно норм ч. 1 ст. 7 Закону № 5007, реалізація державної цінової політики, проведення економічного аналізу рівня та динаміки цін, розроблення та внесення пропозицій щодо формування та реалізації державної цінової політики здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну цінову політику.

Статтею 16 Закону № 5007, визначено, що органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Згідно норм ст. 18 Закон № 5007, для виконання вищезазначених функцій уповноважені органи мають право: 1) проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки: достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб; 2) одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки; 3) одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу; 4) робити запити та одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в повному обсязі інформацію та документи, необхідні для виконання покладених на них функцій; 5) вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 6) приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 7) надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 8) звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Положеннями ст. 20 Закону № 5007, передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

Тож, з наведеного слідує, що передбачено відповідальність суб`єктів господарювання у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зокрема, за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено рішення сесії Яготинської районної ради від 28.09.2018 № 584-34-VII, яким встановлено тарифи на послуги з теплопостачання для 1 групи споживачів (населення) у розмірі 2265,74 грн/Гкал. (з ПДВ) та 64,32 грн./м2 (з ПДВ); рішення Яготинської районної ради від 16.11.2018 № 604-36-VII, яким встановлено кориговані (по статті витрат «паливо (газ природній)») тарифи на послуги з теплопостачання для І групи споживачів (населення) в розмірі 2544,00 грн./Гкал. (з ПДВ) та 72,22 грн/м2 (з ПДВ); рішення Яготинської районної ради від 18.01.2019 №669-38-VII, яким встановлено тарифи на послуги з теплопостачання для 3 групи споживачів (населення) у розмірі 3122,94 грн/Гкал. (з ПДВ) та 2607,74 грн/м2 (з ПДВ); рішення Яготинської районної ради від 22.09.2020 № 854-54-VII, яким встановлено тарифи на послуги з теплопостачання для 2 групи споживачів (бюджетні установи) в розмірі 2781,43 грн./Гкал. (з ПДВ) та 3 групи споживачів (інші споживачі) - 2806,31 грн/Гкал (з ПДВ).

Процедуру розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих суб`єктами господарювання незалежно від форм власності, які провадять (або мають намір провадити) господарську діяльність із виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання теплової енергії, централізованого водопостачання та водовідведення (далі - ліцензована діяльність) визначає Порядок розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення, затверджений наказом Мінрегіонбуду від 12.09.2018 № 239 (далі - Порядок № 239).

Так, відповідно до п. 4 Порядку № 239, суб`єкт господарювання (заявник) подає до органу місцевого самоврядування у друкованому та електронному вигляді розрахунки тарифів разом із заявою, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення розрахунків тарифів.

Розрахунки тарифів здійснюються суб`єктами господарювання відповідно до вимог Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, та Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року №1010.

Перевіркою було встановлено, що рішеннями сесії Яготинської районної ради від 28.09.2018 №584-34-VII, від 16.11.2018 № 604-36-VII, від 18.01.2019 №669-38-VII, від 22.09.2020 № 854-54-VII встановлені (кориговані) тарифи на теплову енергію (далі-ТЕ) з використанням природного газу. Враховані перевіркою подані Підприємством 05.06.2018, 12.11.2018 заяви щодо погодження одноставкового тарифу та коригування тарифу.

За перевіркою встановлених тарифів рішенням сесії Яготинської районної ради від 28.09.2018 №584-34-VII, перевіркою зафіксовано, що при розрахунку тарифів Підприємством не складено річні плани ліцензованої діяльності з урахуванням фактичних за останні п`ять років та прогнозованих обсягів виробництва і споживання теплової енергії з урахуванням укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів, в порушення п. 12, 13 «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», затвердженого постановою КМУ від 01.06.2011 № 869 (надалі - Порядок) в редакції від 23.02.2018.

Перевіркою формування було встановлено, що тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення є економічно необґрунтованими та сформовані з порушенням вимог п. 12, 15, 16, 18, 19 Порядку в редакції від 23.02.2018, ч. 2 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV, та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

За наслідками перевірки тарифів за рішенням сесії Яготинської районної ради від 16.11.2018 № 604-36-VII, зокрема, перевіркою формування скоригованого тарифу встановлено, що за рахунок застосування теплового коефіцієнта переводу умовного палива в натуральне 1,15 замість 1,175 при визначенні обсягу палива (природного газу) та за рахунок необґрунтованого завищення витрат по статтям «електроенергія», «амортизація», «поточний ремонт» та «освітлення адмінбудівлі», скориговані тарифи на послуги з централізованого опалення є економічно необґрунтованими та завищеними для споживачів 1 групи (населення) на 94,25 грн/Гкал. (з ПДВ) або на 2,67 грн/м2 (з ПДВ) в порушення вимог п. 12, 13, 14, 15, 16, 18, 19, 49 Порядку в редакції від 13.09.2018 та ч. 2 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV.

В результаті застосування економічно необґрунтованих та завищених тарифів на послуги з централізованого опалення у період з 02.11.2020 по 16.04.2021 КПТМ «Яготинтепломережа» було одержано необґрунтовану виручку у сумі 36652,50 грн від споживачів 1 групи (населення), чим порушено ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ціни з ціноутворення».

За наслідками перевірки тарифів за рішенням сесії Яготинської районної ради від 22.09.2020 № 854-54-VІІ підприємством під час перевірки не надано розрахунків тарифів за формами, встановленими уповноваженим органом, що не відповідає вимогам «Порядку розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення», затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.09.2018 № 239 та п. 57 Порядку в редакції від 11.06.2020. При розрахунку тарифів Підприємством не складено річні плани ліцензованої діяльності з урахуванням фактичних за останні п`ять років та прогнозованих обсягів виробництва і споживання теплової енергії з урахуванням укладених із споживачах договорів та інших техніко-економічних факторів, в порушення п. 15, 16 Порядку в редакції від 11.06.2020.

Перевіркою формування встановлено, що тарифи на послуги з постачання теплової енергії є економічно необґрунтованими та завищеними для споживачів 2 групи (бюджетні установи) на 368,46 грн/Гкал (з ПДВ), для споживачів 3 групи (інші споживачі) на 365,68 грн/Гкал.( з ПДВ), за рахунок включення до складу собівартості завищених витрат на «паливо (газ природній)», «електроенергію», «поточний ремонт» та врахування у тарифах рентабельності у розмірі 12% (прибутку), без наявності погодженої уповноваженим органом, в установленому порядку, інвестиційної програми, в порушення п. 18, 19, 21, 21і, 27, 28 Порядку в редакції від 11.06.2020 та «Порядки розроблення, погодження та затвердження інвестиційних програм суб`єктів господарювання у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення», затверджених наказом Мінрегіонбуду від 14.12.2012 № 630.

За рахунок застосування економічно необґрунтованих та завищених тарифів на послуги з постачання теплової енергії в період з 01.10.2020 по 16.04.2021 Підприємством було необґрунтовано одержано виручку від споживачів 2 групи (бюджетні установи) у сумі 1 518 994,61 грн, від споживачів 3 групи (інші споживачі) у сумі 41 859,89 грн, чим порушено ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Суд зазначає, що основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 21 Закону № 1875-IV, виконавець має право розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством; пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону).

Частиною 1 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води (далі - Порядок №869, в редакції від 13.09.2018).

Згідно пункту 1 Порядку № 869, цей Порядок визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 869, одиницею калькулювання собівартості виробництва, транспортування, постачання теплової енергії є 1 Гкал теплової енергії. При цьому групування витрат здійснюється відповідно до стандартів бухгалтерського обліку, затверджених Мінфіном, з визначенням структури тарифів.

Пунктом 12 Порядку № 869, закріплено, що формування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється ліцензіатами відповідно до річних планів її виробництва, транспортування та постачання, що складаються у розрізі територіальних громад, у межах яких ліцензіат провадить (має намір провадити) відповідний вид ліцензованої діяльності, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків, кошторисів, з урахуванням ставок податків і зборів, цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді.

За п. 13 Порядку № 869, річні плани ліцензованої діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії складаються у розрізі територіальних громад, у межах яких ліцензіат провадить (має намір провадити) відповідний вид ліцензованої діяльності, на підставі фактичних за останні п`ять років та прогнозованих обсягів виробництва і споживання теплової енергії з урахуванням укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів, зокрема: зміни обсягів виробництва, транспортування, постачання теплової енергії в результаті економічного розвитку територіальної громади; здійснення заходів щодо зменшення обсягу витрат на технологічні потреби і втрат теплової енергії у процесі її виробництва, транспортування та постачання; удосконалення технологічних процесів виробництва, транспортування та постачання теплової енергії в результаті автоматизації та механізації виробництва, заміни амортизованих мереж і обладнання, застосування енергозберігаючих технологій, оснащення приладами обліку обсягів виробництва, транспортування та споживання теплової енергії; підвищення рівня організації виробництва та поліпшення умов праці у зв`язку з удосконаленням операційно-виробничого планування, систем управління, поліпшенням матеріально-технічного забезпечення господарської діяльності та вимог щодо економії паливно-енергетичних ресурсів.

Згідно з п.п. 14-15 Порядку № 869, нормування втрат теплової енергії в мережах теплопостачання та питомих витрат палива і електроенергії, які використовуються для виробництва та транспортування теплової енергії, здійснюється в установленому законодавством порядку відповідно до міжгалузевих, галузевих та регіональних методик, інших нормативних документів з нормування витрат та втрат ресурсів, у яких враховуються основні особливості технологічних процесів конкретного виробництва.

До повної планованої собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії включаються визначені відповідно до вимог Податкового кодексу України витрати на амортизацію, ремонт та інше поліпшення основних фондів.

У силу положень п. 16, п. 17 Порядку № 869, витрати, об`єктивне нормування яких неможливе, плануються з урахуванням економічно обґрунтованих планованих витрат за попередній рік, прогнозу індексів зміни цін виробників промислової продукції та на підставі кошторисів.

Планування витрат, що включаються до повної собівартості теплової енергії, її виробництва, транспортування та постачання, здійснюється з урахуванням витрат операційної діяльності та фінансових витрат, пов`язаних з основною діяльністю. Плановані витрати групуються відповідно до стандартів бухгалтерського обліку, затверджених Мінфіном.

Пунктом 18 Порядку № 869, закріплено, що планована виробнича собівартість формується у розрізі територіальних громад, у межах яких ліцензіат провадить (має намір провадити) відповідний вид ліцензованої діяльності, та включає:

прямі матеріальні витрати:

- витрати на придбання палива (газу, мазуту, вугілля, торфу, дров, паливної тріски, соломи, соняшникового лушпиння, а також брикетів та пелет з них, інших видів палива) та електричної енергії для технологічних потреб, що визначаються виходячи з планованого обсягу виробництва теплової енергії згідно з пунктом 13 цього Порядку, норм питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів, установлених відповідно до міжгалузевих, галузевих та регіональних методик, інших нормативних документів з нормування витрат та втрат ресурсів, у яких враховуються основні особливості технологічних процесів конкретного виробництва, діючих цін (тарифів) на паливно-енергетичні ресурси. Обсяг витрат, пов`язаних з використанням електричної енергії для технологічних потреб, визначається з урахуванням витрат на зумовлену електромагнітною незбалансованістю електроустановок технологічно шкідливу циркуляцію електроенергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму (у разі відсутності приладів обліку її потужність визначається відповідно до нормативів);

- витрати на придбання теплової енергії в інших суб`єктів господарювання (плануються відповідно до укладених договорів виходячи з необхідного обсягу покупної теплової енергії, передбаченого річним планом виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, і діючих цін підприємств-постачальників) та/або встановлена НКРЕКП повна планована собівартість теплової енергії, виробленої власними теплоелектроцентралями, тепловими електростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками;

- витрати на транспортування теплової енергії іншими суб`єктами господарювання (плануються ліцензіатом відповідно до укладених договорів, зокрема попередніх, виходячи з необхідного обсягу теплової енергії, передбаченого річним планом її транспортування, та діючих цін);

- витрати на холодну воду (плануються відповідно до державних і галузевих нормативів (норм), визначених в установленому порядку для технологічних потреб, зокрема підживлення та наповнення мереж, регенерація фільтрів, гідравлічні випробування власних теплових мереж і обладнання, промивання теплових мереж і систем) та водовідведення;

- інші прямі матеріальні витрати, пов`язані з використанням сировини, основних і допоміжних матеріалів, запасних частин, купованих комплектувальних виробів, напівфабрикатів та інших матеріальних ресурсів, необхідних для забезпечення основного технологічного процесу, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (відповідного виду діяльності, що підлягає ліцензуванню). Обсяг таких витрат визначається згідно з нормами використання відповідних ресурсів з урахуванням фактичних витрат за попередні періоди, цін (тарифів) на них у планованому періоді, за винятком вартості зворотних відходів;

- прямі витрати на оплату праці (заробітна плата та інші виплати працівникам, безпосередньо залученим до технологічного процесу виробництва, транспортування та постачання теплової енергії) відповідно до Закону України "Про оплату праці":

- основна заробітна плата працівників відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування), тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для керівників, фахівців, технічних службовців;

- додаткова заробітна плата за працю понад установлені норми, трудові досягнення, особливі умови праці у вигляді доплат і надбавок (за роботу у важких та шкідливих умовах, надурочний час, святкові, неробочі та вихідні дні, нічний час, класність, керівництво бригадами, інші виплати, встановлені законодавством), премій за виконання виробничих завдань і функцій та компенсаційних виплат (за невідпрацьований час, включаючи основні та додаткові відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, інші виплати, встановлені законодавством);

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати виробничому персоналу (винагороди за підсумками роботи за рік, вислугу років у галузі, інші виплати, встановлені законодавством).

Планування витрат на оплату праці для включення до тарифів здійснюється в установленому порядку із забезпеченням мінімальної заробітної плати та інших гарантій з оплати праці, передбачених законодавством;

інші прямі витрати:

- внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування працівників;

- амортизація основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів виробничого призначення, розрахунок яких проводиться відповідно до вимог Податкового кодексу України;

- інші прямі витрати, що включаються до виробничої собівартості і до складу яких включаються всі необхідні виробничі витрати, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (відповідного виду ліцензованої діяльності);

змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати:

- витрати на управління виробництвом (оплата праці, розрахована згідно з вимогами цього пункту, та відрахування на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оплата службових відряджень апарату управління цехами, дільницями тощо);

- амортизація основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів загальновиробничого (цехового, дільничного) призначення, розрахована відповідно до вимог Податкового кодексу України;

- витрати на утримання, експлуатацію, ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів та інших необоротних активів загальновиробничого призначення;

- витрати на удосконалення технології та організацію виробництва;

- витрати на централізоване водопостачання, водовідведення, освітлення, дезінфекцію, дератизацію, вивезення сміття та інші заходи, пов`язані з утриманням виробничих приміщень;

- витрати на обслуговування виробничого процесу (витрати на оплату праці, розраховані відповідно до цього пункту, відрахування на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оплата службових відряджень виробничого персоналу, крім апарату управління цехів, витрати на здійснення технологічного контролю за виробничими процесами та якістю послуг);

- витрати на охорону праці, дотримання вимог техніки безпеки і охорону навколишнього природного середовища;

- витрати на пожежну і сторожову охорону об`єктів виробничого та загальновиробничого призначення, утримання санітарних зон;

- витрати, пов`язані із забезпеченням належного стану обладнання, виконанням ремонтно-налагоджувальних робіт, передбачених проектно-технічною документацією, освоєнням нових потужностей, що використовуються для виробництва, транспортування та постачання теплової енергії;

- витрати на обслуговування засобів вимірювальної техніки (огляд, опломбування/розпломбування, періодичну повірку та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), які є власністю ліцензіата та/або перебувають в його користуванні (крім вузлів комерційного та розподільного обліку води і теплової енергії) і використовуються у технологічному процесі виробництва теплової енергії, надання комунальних послуг;

сплата податків і зборів.

Змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати розподіляються між видами діяльності та у розрізі територіальних громад, у межах яких ліцензіат провадить (має намір провадити) відповідний вид ліцензованої діяльності, пропорційно прямим витратам з урахуванням витрат на збут.

Обсяг витрат, що включаються до виробничої собівартості, визначається із застосуванням нормативного методу на підставі результатів аналізу витрат за попередні роки з урахуванням змін, які передбачаються у планованому періоді, та цін (тарифів) у такому періоді.

За п. 19 Порядку № 869, до складу адміністративних витрат включаються загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:

витрати на оплату праці апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу, розраховані відповідно до пункту 18 цього Порядку;

відрахування на загальнообов`язкове державне соціальне страхування апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу виходячи із запланованих витрат на оплату праці;

інші витрати на утримання апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу (службові відрядження, підготовка і перепідготовка кадрів, використання малоцінних і швидкозношуваних предметів, придбання канцелярських товарів, періодичних професійних видань);

амортизація основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів загальногосподарського використання, визначена відповідно до вимог Податкового кодексу України;

витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (ремонт, оренда, страхування майна, централізоване водопостачання, водовідведення, освітлення, охорона);

витрати на оплату професійних послуг (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо);

витрати на оплату послуг зв`язку (поштовий, телеграфний, телефонний, телефакс тощо);

витрати на оплату розрахунково-касового обслуговування та інших послуг банків;

витрати, пов`язані із сплатою податків і зборів, крім витрат, що включаються до виробничої собівартості;

витрати на розв`язання спорів у судах;

витрати на придбання пально-мастильних матеріалів для потреб апарату управління підприємством та іншого персоналу, залученого до обслуговування адміністративної інфраструктури.

Обсяг адміністративних витрат визначається із застосуванням нормативного методу на підставі результатів аналізу витрат за попередні роки з урахуванням змін, які передбачаються у планованому періоді, та цін (тарифів) у такому періоді.

Адміністративні витрати розподіляються між видами діяльності та у розрізі територіальних громад, у межах яких ліцензіат провадить (має намір провадити) відповідний вид ліцензованої діяльності, пропорційно виробничій собівартості з урахуванням витрат на збут.

Згідно пункту 21 Порядку № 869 (в редакції від 13.09.2018), до складу інших операційних витрат включаються витрати, пов`язані з операційною діяльністю з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, які не увійшли до складу виробничої собівартості, адміністративних витрат і витрат на збут теплової енергії.

Відповідно до п. 21, п. 21-1 Порядку № 869 (в редакції від 11.06.2020), планування витрат на придбання електричної енергії для технологічних потреб з метою включення їх до тарифів здійснюється виходячи із:

- планованих обсягів електричної енергії, необхідних для провадження ліцензованої діяльності та визначених виходячи з вимог цього Порядку;

- середньої ціни електричної енергії, що склалася у ліцензіата за шість календарних місяців, що передують місяцю подання розрахунків тарифів на планований період.

Середня ціна електричної енергії визначається як середнє арифметичне значення, розраховане виходячи із ціни електричної енергії, що діяла у кожному з шести календарних місяців, що передують місяцю подання розрахунків тарифів на планований період.

За пунктами 23, 24 Порядку № 869 (в редакції від 13.09.2018) та пунктів 27,28 Порядку № 869 (в редакції від 11.06.2020) які є майже ідентичні за змістом, вбачається, що планований прибуток визначається як сума коштів, що додається до суми повної планованої собівартості, і спрямовується на здійснення заходів інвестиційної програми, погашення основної суми необхідних запозичень (кредитів, позик) та/або інвестування за рахунок власного капіталу в необоротні матеріальні та нематеріальні активи для провадження ліцензованої діяльності, забезпечення необхідного рівня прибутковості капіталу власників (нарахування дивідендів), відрахування до резервного капіталу, а також відшкодування витрат з податку на прибуток та забезпечення обігових коштів.

Планований прибуток може включати обігові кошти у розмірі, що не перевищує 2 відсотків повної планової собівартості теплової енергії (без урахування витрат на відшкодування втрат та вартості виробництва теплової енергії на власних теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках, установках з використанням альтернативних джерел енергії).

Ліцензіати та уповноваженні органи зобов`язані у структурі тарифів відображати складові планованого прибутку.

За рахунок планованого прибутку насамперед фінансується інвестиційна складова, обов`язковість якої передбачено Законом України "Про ціни і ціноутворення".

Планування складової частини прибутку, що передбачається для здійснення заходів інвестиційної програми (інвестиційна складова), провадиться відповідно до інвестиційної програми ліцензіата, затвердженої згідно з його установчими документами і погодженої уповноваженими органами в установленому порядку.

Погоджена уповноваженими органами інвестиційна програма повинна містити планований обсяг використання коштів для здійснення необхідних інвестицій із зазначенням об`єктів і пооб`єктних обсягів інвестування, джерел фінансування та графіка здійснення інвестиційних заходів на планований період чи більш тривалий строк (з окремим визначенням показників планованого періоду) з відповідними техніко-економічними розрахунками та обґрунтуваннями, що підтверджують їх доцільність і ефективність.

У разі включення до інвестиційної програми заходів, пов`язаних із зниженням фактичних втрат теплової енергії в теплових мережах (зокрема з будівництва (реконструкції, модернізації) об`єктів у сфері централізованого теплопостачання, в інвестиційній програмі обов`язково зазначається вартість виконання таких заходів з обсягами їх фінансування, періоди виконання заходів, а також конкретні обсяги та рівень зниження фактичних втрат теплової енергії у мережах за визначеними періодами.

У відповідності до п. 31 Порядку № 869, до інших витрат, що включаються до повної собівартості тарифів на виробництво теплової енергії, належить решта прямих витрат (крім зазначених у пунктах 30 і 33 цього Порядку), загальновиробничі витрати виробничої собівартості, адміністративні витрати, інші операційні витрати, фінансові витрати, що плануються для включення до тарифів на виробництво теплової енергії відповідно до вимог цього Порядку. Витрати на збут не плануються.

Для встановлення одноставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання ліцензіат подає уповноваженому органові відповідної територіальної громади, на території якої ліцензіат провадить (має намір провадити) ліцензовану діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, у друкованому та електронному вигляді заяву і розрахунки тарифів на планований період за встановленими такими органами формами з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час їх проведення (п. 49 Порядку 869 в редакції від 13.09.2018).

Частиною 2 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV передбачено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Згідно норм частини 2 статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» № 5007-VI, державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Колегія суддів звертає увагу на те, що Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області, розглянувши матеріали позапланової перевірки, прийнято рішення про застосування до КПТМ «Яготинтепломережа» адміністративного-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 29.06.2021 № 57, яким відповідач фіксує, що тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення є економічно необґрунтованими та сформовані з порушенням вимог п. 12, 13, 14, 15, 16, 18, 19, 49 Порядку № 869 в редакції від 13.09.2018, п. 12, 15, 16, 18, 19 Порядку в редакції від 23.02.2018, є порушення п. 18, 19, 21, 211, 27, 28 Порядку в редакції від 11.06.2020 та положень Порядку № 630 від 14.12.2012 ч. 2 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Тож, зі змісту акту від 18.06.2021 №90 та оскаржуваного рішення від 29.06.2021 № 57, відповідач, роблячи висновок про завищення КПТМ «Яготинтепломережа» тарифів на теплову енергію, розглядав питання тарифів не щодо повної їх суми, тобто цілого тарифу, а виокремлював тільки окремі складові.

Оскільки, відповідачем в оскаржуваному рішенні не досліджено всі складові тарифів на теплову енергію, розрахованих позивачем, не встановлено чи є вони в цілому економічно обґрунтованими, колегія суддів вважає, що рішення про застосування адміністративного-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, не відповідає критеріям, визначеним у ст. 2 КАС України.

Отже, відповідач в оскаржуваному рішенні при перевірці економічної обґрунтованості розрахованих КПТМ «Яготинтепломережа» тарифів на теплову енергію повинен був дослідити всі складові таких тарифів, встановити чи тарифи відповідають повній фактичній собівартості, чи є вони в цілому економічно обґрунтованими, адже, тариф складається з сукупності витрат підприємства, а не з декількох складових.

Позивач наголошував на тому, що тарифи, розраховані КПТМ «Яготинтепломережа», загалом є збитковими, на підтвердження чого посилається на висновок експерта за результатами проведення економічного дослідження від 31.05.2021 №304, що зокрема, спростовує твердження відповідача про не погодження ним інвестиційної програми з уповноваженим органом.

Водночас, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду будь-яких доказів, щоб спростовували вищевказане твердження позивача.

Крім того, в оскаржуваному рішенні відповідач наголошував, що загальновиробничі норми витрат палива та електроенергії на 2018 рік розраховані КПТМ «Яготинтепломережа» самостійно та не погоджені з уповноваженим органом, у зв`язку з цим, зробив висновок про економічну необґрунтованість встановлених позивачем тарифів на теплову енергію.

Однак, КПТМ «Яготинтепломережа» надано суду першої інстанції Протокол засідання територіальної комісії з узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах від 28 вересня 2021 року №3, згідно якого, за головуванням заступника голови Київської обласної державної адміністрації, було узгоджено обсяги заборгованості з різниці в тарифах теплопостачальним підприємствам, в тому числі, КПТМ «Яготинтепломережа», станом на 1 червня 2021 року.

Також, було надано і Договір №29/1340 від 22.12.2021 про організацію взаєморозрахунків на предмет організації проведення сторонами, зокрема, КПТМ «Яготинтепломережа» та Яготинська міська рада, щодо взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах відповідно до Порядку та умов надання у 2021 році субвенцій.

Відтак, вказане свідчить, що Яготинська міська рада не заперечує проти тарифів на теплову енергію, розрахованих КПТМ «Яготинтепломережа», оскільки, комісією було узгоджено обсяги заборгованості з різниці в тарифах та визначено порядок надання субвенцій щодо погашення такої заборгованості.

Колегія суддів вказує на те, що решта вказаних відповідачем зафіксованих порушень про невірне застосування питомих норм споживання природного газу для формування тарифів, відсутності планування складових витрат, внесення до тарифу витрат реактивної електроенергії не доведені останнім в ході розгляду справи належними та достатніми доказами та обґрунтуваннями.

Під час розгляду апеляційної скарги представник відповідача, даючи пояснення посилався на невідповідність тарифів складовим, а саме: по-перше застосування коефіцієнту теплотворності природного газу який нами застосований відповідно до КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» який застосовується відповідно до затвердженої методології відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 20.09.2022 № 1188, водночас, сторона позивача наголосила на тому, що затверджена методологія почала діяти саме з вересня 2022 року, натомість, вказала на те, що підлягає врахуванню саме визначення з КТМ який діє з кінця 20 століття, як не одноразово визначав відповідач.

Відповідно до КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» встановлено, що коефіцієнт перетворення природного газу застосовується для всіх споруд на рівні 1,15, тобто цей коефіцієнт є для всіх підприємств які надають послуги тобто для всіх споруд без визначення дати побудови та об`ємів споруд.

Слід врахувати відсутність належних та допустимих доказів про наведені як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції на доказ саме калорійності газу, які були отримані належним чином, тобто фактично відповідачем не надано доказів офіційної перевірки показників калорійності газу, які мав застосовувати позивач, а наведені представником апелянта методології та джерела їх походження, не ґрунтуються на відповідних доказах, а на припущеннях.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що помилково застосовано витрати електричної енергії які розраховані не відповідно до тарифу на електричну енергію.

Водночас, до матеріалів справи надано докази, а саме копії рахунків та актів за спожиту активну та реактивну електроенергію, що фактично відповідає вимогам встановлених в пункті 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011, який діяв на момент затвердження тарифів.

Згідно встановлено в описі порушення акту перевірку фактично при встановленні тарифів на послуги теплопостачання (опалення) було порушено наступні норми Постанови КМУ № 869 від 01 червня 2011 року № 869, а саме п. 12, 13, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 23, 24. Згідно викладеного в акті перевірки встановлено порушення п. 12 Постанови, а саме ч. 1 п. 12 « 12. Кошти, що надійшли протягом строку дії тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і' постачання гарячої води у результаті здійснення заходів з енергозбереження, використовуються ліцензіатом (суб`єктом господарювання) для скорочення питомих витрат паливно-енергетичних та інших матеріальних ресурсів, відновлення активів, матеріального заохочення працівників та інших цілей, у тому числі здійснення виплат (платежів) за енергосервісними договорами, тобто фактично дана вимога порушення норми якої встановлює відповідач стосується саме суб`єктів господарювання які отримували кошти державного бюджету для впровадження енергозберігаючі технології але таке відсутнє, та як вбачається з акту перевірки фактично такі заходи не застосовані позивачем в період проведення перевірки. Встановлено в рішенні відповідача про проведення не вірного застосування питомих норм споживання природного газу для формування тарифів, тобто фактично недоведено застосування коефіцієнту який встановлено на підставі Роз`яснення з питань застосування показників параметрів КТМ 204 України 244- 94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні». Фактично згідно правового акту який застосовується понад 25 років встановлено питомі норми з приводу встановлення витрат палива та тепла будинками в осіння - зимовий період.

Відповідачем також встановлено порушення ч. 2 ст. 31 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», який діяв в період за який проводилась перевірка, але норма цієї статті вимагає фактичне формулювання інвестиційної складової тарифу яка повинна підтверджувати факт встановлення тарифів економічно обґрунтованих які не було встановлено на підприємстві з причин чого фактично існує заборгованість місцевого бюджету з різниці в тарифах яка фактично встановлена.

Оскільки, відповідачем в оскаржуваному рішенні не було досліджено та встановлено всі складові тарифів на теплову енергію, розрахованих КПТМ «Яготинтепломережа», не встановлено чи є вони в цілому економічно обґрунтованими, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення про застосування адміністративного-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 29.06.2021 № 57, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно приписів ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 18.07.2024.