Справа № 320/16941/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року 320/16941/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Балаклицького А.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, з вимогами:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 70 відсотків суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати нарахування пенсії із суми заробітної плати, що складається з посадового окладу з урахуванням усіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є народним депутатом України 1-го скликання та має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України". Проте відповідач відмовив позивачу в такому перерахунку пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2023 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому пенсійний орган заперечує проти задоволення позовних вимог з посиланням на те, що чинні вимоги законодавства не містять такої підстави проведення перерахунку, як підвищення заробітної плати діючого народного депутата, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідачем подано до суду копію пенсійної справи позивача.

У поданій до суду відповіді на відзив, позивач не погоджується з доводами відповідача та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є народним депутатом України 1-го скликання,перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

07.04.2023позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії відповідно до вимог статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" (в редакції від 07.08.2001) на рівні умов та складових заробітної плати, відповідно до постанови Верховної Ради України "Про фінансове забезпечення діяльності народних депутатів України".

За результатами розгляду вказаної заяви позивача, відповідач листом від 04.05.2023 №14507-13301/М-02/8-2600/23 повідомив позивача про те, що при перерахунку пенсії розмір обчислюється за нормами Закону чинного на день звернення за перерахунком пенсії. Згідно Закону України "Про статус народного депутата України" пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до пункту 12 статті 20 "Про статус народного депутата України" (в редакції чинній з 01.10.2017) пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За вказаних обставин, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з підстав того, що чинним законодавством України не передбачено право позивача щодо проведення такого перерахунку.

Вважаючи відмову відповідача у проведенні перерахунку призначеної пенсії протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Нормативно-правовим актом, який визначає статус (права, обов`язки і відповідальність) народного депутата України у Верховній Раді України та за її межами, встановлює правові і соціальні гарантії здійснення народним депутатом України своїх депутатських повноважень, є Закон України "Про статус народного депутата України".

Відповідно до абзацу першого частини дванадцятої статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" від 17.11.1992 № 2790-XII після досягнення чоловіками 62 років і жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також у разі визнання інвалідом I або II групи народному депутату призначається пенсія в розмірі 60 відсотків суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Нарахування пенсії здійснюється із суми заробітної плати, що складається з посадового окладу з урахуванням усіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент призначення пенсії.

Згідно з абзацом одинадцятим частини дванадцятої статті 20 вказаного Закону передбачалося, що у разі зміни розміру заробітної плати працюючим народним депутатам відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється з усієї суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючих народних депутатів з дня виникнення права на перерахунок пенсій без обмеження граничного розміру пенсії.

Частиною сімнадцятою статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" визначено, що положення частин другої, третьої, п`ятої, шостої, одинадцятої, дванадцятої, тринадцятої, чотирнадцятої, п`ятнадцятої, шістнадцятої цієї статті поширюються також на народних депутатів України починаючи з першого скликання і не можуть бути скасовані чи звужені іншими законодавчими актами.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014, згідно пунктом 28 якого визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій народним депутатам України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Припис пункту 5 розділу ІІІ Закону №213-VIII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 18.06.2020 №5-р(ІІ)/2020).

У пункті 2 резолютивної частини цього рішення зазначено, що визнаний неконституційним пункт 5 розділу ІІІ Закону №213-VIII втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення.

Згідно з положеннями Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Такий порядок пенсійного забезпечення народних депутатів зберігається і на момент розгляду цієї справи.

Аналіз вказаного нормативно-правового регулювання свідчить про те, що з 01.06.2015 були скасовані норми Закону України «Про статус народного депутата України» щодо пенсійного забезпечення народного депутата.

Суд звертає увагу, що не зважаючи на те, що з 18.06.2020 пункт 5 розділу ІІІ Закону №213-VIII втратив чинність, народні депутати не отримали право на отримання пенсії у розмірі 60% суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата, оскільки з 11.11.2017 пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Як убачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у місті Києві з 2017 та отримує пенсію за віком, призначену саме відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки пенсія позивачу призначена вже після скасування норм Закону №2790-XII щодо пенсійного забезпечення народних депутатів, така пенсія була призначена у розмірі та на умовах, визначених відповідно до Закону №1058-IV.

З огляду на що підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону №2790-XII в частині визначення розміру пенсії та умов її виплати відсутні.Тобто, враховуючи те, що на момент коли, як вважає позивач, виникло право на перерахунок пенсії, у законодавстві відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на те, що у законодавстві, що регулює питання перерахунку пенсії вказаної категорії осіб, відбулись зміни, тобто, по новому врегульовано відносини у даній сфері.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог позивача, судові витрати (судовий збір) розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.