Справа № 500/5545/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/5545/23 пров. № А/857/1474/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року в справі №500/5545/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції ОСОБА_2 ,

дата ухвалення рішення 13 грудня 2023 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 13 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправною відмову відповідача в наданні позивачу відстрочки відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; зобов`язати відповідача надати позивачу відстрочку від призову за мобілізацією згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 №69/2022.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що чинне законодавство не передбачає обов`язку військовозобов`язаного особисто з`явитися до органів військового обліку для подання заяви про надання відстрочки від призову на військову службу. Зазначає апелянт про те, що Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів не конкретизовано способу подання документів, що є підставою для надання відстрочки. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та є громадянином України (а.с. 7).

Згідно зі свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 26 липня 1996, його батьком вказано ОСОБА_3 (а.с. 13).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , дата видачі 08 липня 2022, ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності 2гр., загальне захворювання (а.с. 14).

Як стверджується матеріалами справи, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою б/н від 30 червня 2023 року наступного змісту:

«Я, ОСОБА_1 , маю батька інваліда пожиттєвої 2 групи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вищенаведені обставини підтверджуються копією пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 виданого 08 липня 2022 року, а також копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 . Відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю II групи. Враховуючи вищенаведене, своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та прошу надати мені відстрочку від призову за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022». (а.с. 10).

Додатками до заяви зазначено копію паспорта ОСОБА_1 (серія НОМЕР_4 ); копію ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ; нотаріально посвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , (серія НОМЕР_3 ); нотаріально посвідчену копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 ОСОБА_3 (серія НОМЕР_2 виданого 08 липня 2022 року).

Вказану заяву позивачем скеровано на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, зокрема, рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення 056) та вручено уповноваженій особі 05 липня 2023 року, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ф.119 (а.с. 11).

Матеріалами справи стверджується, що вищевказана заява зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_4 05 липня 2023 року за вх. №8766 (а.с.30).

Так, 05 липня 2023 року головним спеціалістом відділення рекрутингу та комплектування, провідним спеціалістом відділення призову та головним спеціалістом командування складено акт, яким зафіксовано відсутність перелічених додатків до заяви ОСОБА_1 1996 року народження про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, що зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_5 за вх. №8766 від 05 липня 2023 року (а.с. 28).

За результатом розгляду заяви позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслано на адресу позивача відповідь №7702 від 20 липня 2023 року, в якій повідомлено позивача про те, що у зв`язку з відсутністю перелічених у заяві додатків, встановити наявність підстав для оформлення відстрочки не є можливим. Відповідно до вищевикладеного, вимагаю особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 для оформлення відстрочки з зазначених у заяві підстав. При собі мати військовий квиток/тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та оригінали або нотаріально посвідчені копії підтверджуючих документів (а.с. 12).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з позовом у суд.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано порядку звернення до уповноваженого суб`єкта владних повноважень щодо розгляду питання про надання йому відстрочки від призову за мобілізацією, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.92 р. захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України і діє на теперішній час.

Згідно з ч.10 ст.1 Закону №2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.93 р. №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

Відповідно до ст.1 Закону №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

У відповідності до ч.1 ст.22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

При цьому, статтею 23 Закону №3543-XII для деяких категорій громадян встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з абз.11 ч.1 ст.23 Закону №3543-XII (в редакції, що діяла станом на час звернення позивача до відповідача з відповідною заявою) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Відповідно до ч.11 ст.38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487.

Відповідно до п. 2 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з п.п.8 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку №1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Таким чином, з аналізу наведених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

У той же час, обов`язок "особисто повідомити" та "особисто прибути" не є тотожним у спірних правовідносинах. При цьому, відповідачем не ставиться під сумнів, що заяви позивача були направлені ним особисто, а не через представника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою б/н від 30 червня 2023 року про надання відстрочки від призову за мобілізацією.

Вказану заяву позивачем скеровано на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення 056) та вручено уповноваженій особі 05 липня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ф.119 та визнається сторонами.

Вищевказана заява зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_4 05 липня 2023 року за вх. №8766 (а.с. 30).

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає про необґрунтованість висновків щодо неналежного звернення позивача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Колегія суддів наголошує, що ІНФОРМАЦІЯ_6 , як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права повинен прийняти рішення за наслідком розгляду цієї заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в такому.

Матеріалами справи стверджується, що відповідач у відповідь на заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації зазначив про відсутність перелічених у заяві додатків, тому встановити наявність підстав для оформлення відстрочки є неможливим.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач засобами поштового зв`язку направив до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою б/н від 30 червня 2023 року про надання відстрочки від призову за мобілізацією, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ф.119 (поштове відправлення 056) (а.с. 11).

Заява зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_4 05 липня 2023 року за вх. №8766 (а.с. 30).

У переліку додатків до заяви зазначено копію паспорта ОСОБА_1 (серія НОМЕР_4 ); копію ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ; нотаріально посвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , (серія НОМЕР_3 ); нотаріально посвідчену копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 ОСОБА_3 (серія НОМЕР_2 виданого 08 липня 2022 року).

Разом з тим, 05 липня 2023 року головним спеціалістом відділення рекрутингу та комплектування, провідним спеціалістом відділення призову та головним спеціалістом командування складено акт, яким зафіксовано відсутність перелічених додатків до заяви ОСОБА_1 1996 року народження про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, що зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_5 за вх. №8766 від 05 липня 2023 року (а.с. 28).

Колегія суддів зазначає, що порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку).

За умовами пункту 17 Правил надання послуг поштового зв`язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку.

Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

Колегія суддів наголошує про те, що належними доказами направлення документів адресату відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ (поштова квитанція, поштова накладна з інформацією про поштове відправлення чи фінансовий чек) та опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, видані відправникові поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15 лютого 2022 року в справі №916/1093/21.

Однак матеріали справи не містять опису вкладення до поштового відправлення, який б надав можливості суду перевірити вміст поштового відправлення за трек-номером 056 та підтвердити долучення до заяви позивача низки документів, зокрема: копію паспорта ОСОБА_1 (серія НОМЕР_4 ); копію ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ; нотаріально посвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , (серія НОМЕР_3 ); нотаріально посвідчену копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 ОСОБА_3 (серія НОМЕР_2 виданого 08 липня 2022 року).

При цьому, 05 липня 2023 року головним спеціалістом відділення рекрутингу та комплектування, провідним спеціалістом відділення призову та головним спеціалістом командування складено акт, яким зафіксовано відсутність перелічених додатків до заяви ОСОБА_1 1996 року народження про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, що зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_5 за вх. №8766 від 05 липня 2023 року (а.с. 28).

Як передбачено частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Отже, наведеними положеннями процесуального закону передбачено, що сторони судового процесу, зокрема, позивач повинні брати активну участь у збиранні доказової інформації з метою підтвердження обґрунтованості своєї позиції перед судом.

Обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі.

Позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності.

Тобто обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається.

Колегія суддів зазначає про те, що оскільки до заяви позивача б/н від 30.06.2023 року не було долучено підтверджуючих документів, необхідних для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, тому у відповідача не було достатньо підстав для прийняти рішення про задоволення такої заяви.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недотримання позивачем порядку звернення до уповноваженого суб`єкта владних повноважень щодо розгляду питання про надання йому відстрочки від призову за мобілізацією.

Також колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений в праві повторно звернутися до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу, за наявності на те законних підстав, та повного пакету документів, зокрема, військово-облікових.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spai№) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року в справі №500/5545/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 19 липня 2024 року.