Справа № 420/21818/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 липня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення його - ОСОБА_1 , за період з 02.03.2022 по 18.03.2023 включно відповідно до норм абз. 4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на його - ОСОБА_1 , користь індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць за період з 02.03.2022 по 18.03.2023 включно, відповідно до норм абз.4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, та з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44;

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку йому - ОСОБА_1 , грошової допомоги на оздоровлення за роки в яких вона була виплачена;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити йому - ОСОБА_1 , грошову допомогу на оздоровлення за роки в яких вона була виплачена, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку йому - ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані дні щорічних основних відпусток;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на його - ОСОБА_1 , користь грошової компенсації за невикористані дні основних щорічних відпусток відпустку за роки за які була виплачена компенсація, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому - ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 22.03.2022 року по дату фактичної виплати індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44.

Ухвалою суду від 15.07.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Залишаючи позов без руху, суд дійшов висновку про невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтями 160 та 161 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, крім іншого, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У позові не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача.

Крім того, згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач вважає, що ним не пропущено строк звернення до суду з цим позовом.

Дослідивши позов та надані до нього документи суд дійшов висновку, що строк звернення до суду з даним позовом позивачем пропущений, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з тим, частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022 встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спричинено досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава за допомогою встановлення відповідних процесуальних строків, може обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно з правової позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 07.09.2023 року у справі №620/1201/23 - зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

До 19.07.2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, відповідно перехідні положення щодо продовження строків на час дії карантину не міг стосуватися вказаної норми, яка не передбачала будь-яких строків. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Тобто такий строк повинен обчислюватися з 19.07.2022 року.

Однак Верховний Суд дійшов висновку, що запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, у тому числі у випадку положень ст.233 КЗпП України, якими не встановлювався будь-який строк.

Постановою КМУ «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Також у постанові від 28.09.2023 по справі №140/2168/23 з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

На підстав ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 07.09.2023 у справі №620/1201/23 та від 28.09.2023 по справі №140/2168/23, та вважає, оскільки позивач проходив військову службу у в/ч у період з 02.03.2022 по 18.03.2023 і спірні правовідносини виникли після набуття чинності змін до ст.223 КЗпП України (19.07.2022 року), початок перебігу строку звернення до суду з цим позовом обчислюється з 01.07.2023 року (з урахуванням того, що з 01.07.2023 року завершений строк дії карантину).

Суд вважає, що оскільки позивача виключено зі списків особового складу військової частини, відповідно з ним проведені усі розрахунки та відповідно був повідомлений про виплату йому усіх належних сум. Отже у разі незгоди зі розміром виплат позивач повинен був бути обізнаним про виплачене не у повному розмірі грошове забезпечення.

Водночас, суд на підставі ч.5 ст.242 КАС України враховує усталену правову позицію Верховного Суду, що отримання листа у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду (постанова Судової Палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду від 02.04.2024 року у справі №560/8194/20, постанови Верховного Суду від 21.03.2024 року по справі №200/189/23, від 30.11.2023 року у справі №500/1224/23, від 09.11.2023 по справі №520/12478/22, від 31.10.2023 року у справі №340/4394/22, від 14.09.2023 у справі №520/12477/22).

Також у постанові від 09.11.2023 по справі №520/12478/22 Верховний Суд дійшов висновку, що дата отримання відповіді не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, а є лише фактично штучно створеною новою часовою передумовою звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного суд вважає, що дата отримання листа відповідача не може пов`язуватись із датою початку обчислення строку звернення з цим позовом до суду.

В такому разі, звертаючись до суду з цим позовом 10.07.2024 року, позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з цим позовом.

Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачу необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням причин поважності його пропуску, а саме об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Крім того, згідно з ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що проходив військову службу у в/ч у період з 02.03.2022 по 18.03.2023, що підтверджується листом в/ч від 29.06.2024 №2/2596.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).

Суд вважає, що лист в/ч від 29.06.2024 №2/2596, на який посилається позивач, є лише інформацією наданою позивачу щодо спірних правовідносин та не є належним та допустимим доказом.

Відповідно до ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Такими належними доказами є копії наказів про зарахування до списків особового складу на всі види забезпечення та призначення на посаду у в/ч НОМЕР_1 та про звільнення з військової служби із виключенням зі списків особового складу на всіх видів забезпечення.

Строк служби позивача має значення для визначення наявності у позивача права на індексацію різницю, про яку він викладає обставини в позові з посиланням на позицію Верховного Суду щодо визначення вказаної індексацію різницю військовослужбовцям, які проходили службу до березня 2018 року та після березня 2018 року, тобто при зміні «базового» місяця для нарахування індексації.

Згідно зі ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

Суд вважав необхідним залишити адміністративний позов без руху та надати позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, та роз`яснив, що недоліки повинні бути усунуті шляхом надання до суду: 1) належним чином оформленого позову; 2) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням причин поважності його пропуску; 3) належних доказів в обґрунтування позовних вимог.

На виконання ухвали суду представник позивача подав заяву, у якій зазначив, відомості про наявність/відсутність електронного кабінету, а також просив поновити пропущений строк звернення до суду з цим позовом.

Проте позивачем не виконано вимоги ухвали суду в частині надання належних доказів в обґрунтування позовних вимог, а аме: копії наказів про зарахування до списків особового складу на всі види забезпечення та призначення на посаду у в/ч НОМЕР_1 та про звільнення з військової служби із виключенням зі списків особового складу на всіх видів забезпечення.

За встановлених обставин суд вважає необхідним продовжити позивачу строк на усунення недоліків позову.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху, продовживши строк на усунення недоліків позову.

Повідомити позивача про необхідність в десятиденний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Е.В. Катаєва