Справа № 990/217/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 липня 2024 року

м. Київ

справа №990/217/24

адміністративне провадження №П/990/217/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Блажівської Н.Є.

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Шишова О.О., Яковенка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід суддів від участі у розгляді справи у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

4 липня 2024 року до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у якій вона просить:

- визнати протиправною бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо ненадання відповіді на скаргу від 2 травня 2024 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України надати відповідь на скаргу від 2 травня 2024 року ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 липня 2024 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: Блажівська Н.Є. (головуючий суддя, суддя-доповідач), Білоус О.В., Желтобрюх І.Л., Шишов О.О., Яковенко М.М.

Верховний Суд ухвалою від 8 липня 2024 року відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, що відбудеться об 14:00 год. 24 липня 2024 року в приміщенні суду за адресою: вул. Князів Острозьких, 8, корпус 5, м. Київ, 01029.

22 липня 2024 року від ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" надійшла заява про відвід від участі у розгляді адміністративної справи № 990/217/24 суддів Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Шишова О.О., Яковенка М.М.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначає, що склад вищевказаної колегії суддів неодноразово брав участь у справах за участі Позивача під час розгляду яких, на її думку, чинилось тотальне беззаконня, ігнорування норм процесуального та матеріального права, що викликає глибокі сумніви у здійснення правосуддя на засадах законності та розумності. Крім того, ОСОБА_1 вказує на грубе порушення її процесуальних права під час розгляду справи, з огляду на позбавлення її можливості подати відповідь на відзив у строки, визначені ухвалою суду про відкриття провадження у справі, оскільки 15-ти денний строк, наданий Відповідачу вказаною ухвалою на подання відзиву, спливає 24 липня 2024 року, тобто в день на який призначено розгляд справи. Також посилається на повне ігнорування судом її клопотання щодо витребування у Відповідача матеріалів розгляду скарги від 2 травня 2024 року, внаслідок чого вона позбавлена можливості сформувати правову позицію та надати її суду.

Розглянувши вказану заяву, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначенні статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а стаття 37 КАС України визначає підстави недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Так, відповідно до частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Зі змісту наведених норм випливає, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Враховуючи те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді, сторона повинна навести обґрунтовані аргументи, що свідчать про наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних чинників.

Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Так, надаючи оцінку об`єктивності судді (суддів) під час вчинення ним (ними) процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя (судді) під час виконання ним (ними) своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє поведінка судді (суддів) у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею (суддями) дії, які можуть стати приводом для позбавлення права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи судді повинні утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Судді утримуються від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

При цьому за сталою та послідовною практикою Великої Палати Верховного Суду, наведеною , зокрема в ухвалах у справах №990/119/23, № 990/136/23, №990/20/23 не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надавши оцінку викладеним у заяві доводам, Суд дійшов висновку, що зазначена заява не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь суддів Верховного Суду Блажівської Н.Є., Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Шишова О.О., Яковенка М.М. у розгляді цієї справи відповідно до статті 36 КАС України.

Дослідивши заяву про відвід суддів та обставини, які в ній зазначені, Суд визнає їх припущеннями, які не можуть вважатися підставою для сумніву в неупередженості та необ`єктивності колегії суддів під час розгляду цієї справи. Позивач не зазначає конкретних обставин, передбачених статтею 36 КАС України, які, на її переконання, свідчать про неможливість участі у розгляді справи визначеного складу колегії суддів. У заяві відсутні посилання на конкретні факти прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їхню небезсторонність чи заінтересованість в результаті розгляду цієї справи.

Обставини, на які вказує Позивач, як підстави для відводу колегії суддів, не є такими, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів та лише свідчать про фактичну незгоду з ухвалою Верховного Суду про відкриття провадження у справі від 08 липня 2024 року.

Частиною четвертою статті 262 КАС України передбачено, що перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Вказаною ухвалою було призначено справу до розгляду в судовому засіданні в межах тридцятиденного строку визначеного частиною четвертою статті 262 КАС України.

Таким чином, з урахуванням вимог цієї статті, судове засідання і було призначено в межах тридцятиденного строку.

Положеннями частини четвертої статті 262 КАС України також передбачено, що за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Клопотання щодо витребування у Відповідача матеріалів розгляду скарги від 02 травня 2024 року було вивчено судом та в ухвалі Верховного Суду від 8 липня 2024 року зазначено про те, що питання щодо витребування вказаних матеріалів буде вирішено Судом у судовому засіданні 24 липня 2024 року, аналогічно в цьому ж засіданні з урахуванням вимог КАС України підлягатимуть вирішенню й інші питання, зокрема, щодо необхідності надання Позивачу часу для подання відповіді на відзив.

Колегія суддів ухвалою від 18 липня 2024 року задовольнила клопотання Позивача про проведення судового засіданні, яке призначено на 24 липня 2024 року об 14:00 год, в режимі відеоконференції.

Частиною четвертою статті 36 КАС України закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Проаналізувавши аргументи, якими Позивач обґрунтовує заявлений відвід, колегія суддів дійшла висновку, що такі не доводять наявності обставин, які могли б за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості колегії суддів під час розгляду цієї справи як підстави для відводу відповідно статті 36 КАС України.

З огляду на наведене, суд вважає необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів від участі у розгляді справи.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства, суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Блажівської Н.Є., Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Шишова О.О., Яковенка М.М. від участі у розгляді справи.

Передати заяву про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх

О.О. Шишов

М.М. Яковенко