Справа № 520/16135/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 р. № 520/16135/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії №22 від 29 травня 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області врахувати у страховий стаж ОСОБА_1 період роботи з 25.10.1991 по 16.10.1992 та призначити пенсію за віком з дати звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України - з 22.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області прийнято протиправне рішення № 22 від 29.05.2024 про відмову у призначенні йому пенсії, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14.06.2024 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком було правильно застосовано норми законодавства, оскільки в позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії, а саме не менше 31 року. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 21.10.1991 по 16.10.1992, оскільки в трудовій книжці виправлена дата наказу звільнення з роботи. Належних уточнюючих довідок для підтвердження оспорюваного періоду страхового стажу позивач при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком Головному управлінню не надавав. Крім того зазначив, що позивачем не було обґрунтовано витрати на оплату правничої допомоги, отже відсутні законні підстави для стягнення на користь позивача - судового збору та витрат на надання правничої допомоги. Вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Просить відмовити в задоволенні позову.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Позивач 22.05.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було розглянуто заяву позивача та прийнято рішення №22 від 29 травня 2024 року про відмову позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу заявника.

У рішенні №22 від 29 травня 2024 року зазначено, що необхідний страховий стаж для призначення пенсії - 31 рік; страховий стаж заявника становить 29 років 06 місяців 21 день. За доданими до заяви документами до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 21.10.1991 по 16.10.1992, оскільки в трудовій книжці дата наказу про звільнення з роботи містить необумовлене виправлення.

Позивач не погодившись із вищевказаним рішенням звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частина 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

У частині 1 статті 8 вказаного Закону зазначено, зокрема, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №22 від 29 травня 2024 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 рік.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Як вбачається з дослідженої судом трудової книжки серії НОМЕР_1 загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає менш ніж 31 рік.

За рішенням пенсійного органу позивачу зараховано страховий стаж - 29 років 06 місяців 21 день та не враховано страховий стаж - 11 місяців 26 днів (період роботи з 21.10.1991 по 16.10.1992), що, в загальному, є меншим ніж 31 рік.

Доводів наявності страхового стажу 31 рік у позивача, до суду не надано та позовна заява таких даних не містить.

Отже, вищевказане рішення №22 від 29 травня 2024 року є правомірним.

Щодо доводів позивача про неврахування відповідачем у його страховий стаж періоду роботи з 25.10.1991 по 16.10.1992, оскільки дата наказу про звільнення з роботи містить необумовлене виправлення, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом запис № 14 трудової книжки серії НОМЕР_1 про звільнення з роботи 16.10.1992 за власним бажанням за ст. 38 КЗпП УРСР містить виправлення в даті наказу № 76 від 16.10.1991, на підставі якого вчинено запис про звільнення з роботи.

З огляду на зміст таких записів, є несуттєвим недоліком, та не позбавляє можливості чітко встановити трудовий стаж позивача за період з 25.10.1991 по 16.10.1992, однак врахування такого періоду до страхового стажу позивача не свідчить про наявність підстав для призначення йому пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не є підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

При цьому питання зарахування цього стажу може бути вирішено при призначенні пенсії позивачу за наявності відповідного страхового стажу, встановленого законом, як умови для призначення пенсії.

Таким чином, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За викладених обставин суд дійшов висновку про залишення позову без задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН