Справа № 460/147/24
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 липня 2024 року

м. Київ

справа №460/147/24

адміністративне провадження № К/990/26172/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року (суддя Недашківська К.М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року (колегія у складі суддів Бруновської Н.В., Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.)

у справі № 460/147/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФ України в Рівненській області) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФ України у Київській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020 - 2022 роки;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Рівненській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020 - 2022 роки, - починаючи з 22 грудня 2023 року.

Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 02 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року, у задоволенні позову відмовив.

04 липня 2024 року позивач подав касаційну скаргу, що 05 липня 2024 року надійшла до Верховного Суду, в якій останній, з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Як на підстави касаційного оскарження скаржник покликається на пункти 1 і 2 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (а саме у випадках, якщо: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні) та зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували при прийнятті оскаржуваних судових рішень висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 348/2271/16-а, від 02 квітня 2019 року у справі № 495/620/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 211/1898/17, від 15 травня 2019 року у справі № 504/503/17, від 23 жовтня 2020 року у справі № 528/196/17, від 17 червня 2021 року у справі № 336/7438/16-а, від 13 лютого 2019 року у справі № 334/917/17, від 13 вересня 2018 року у справі № 127/16610/17; вважає, що суд апеляційної інстанції помилково ототожнив пенсію, призначену ОСОБА_1 за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з пенсією за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), та зазначив, що остання не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021 і 2022 роки. Крім того, вказує, що дана справа має виняткове значення для позивача.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі оскаржуються дії територіального органу Пенсійного фонду щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку із переведенням на інший вид пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки.

Рівненський окружний адміністративний суд в ухвалі від 08 січня 2024 року про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У такому разі, ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У контексті наведеного Суд зауважує, що оцінка винятковості справи може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має таке значення. Тому особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Однак у поданій касаційній скарзі відсутні обгрунтування щодо винятковості для позивача цієї справи, які б вирізняли таку з-поміж інших справ даної категорії спорів

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 580/3792/23 сформулював висновок у подібних правовідносинах щодо відсутності правових підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, у випадку призначення раніше пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення» й «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» про те, що:

« Особа 1 з 15 грудня 2017 року призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, призначену з урахуванням положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

20. Аналіз статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дає підстави для висновку, що особи, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

21. 13 березня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

22. Оскільки заява позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області фактично стосувалась призначення йому того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена в 2017 році, то вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020 - 2022 роки.».

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року відповідно до такого висновку Верховного Суду, та виходив з того, що у спірних правовідносинах наявне переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком, надана зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є різновидом пенсії за віком, але зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення пенсії за віком повторно та, відповідно, застосування при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки.

У свою чергу позивач не обґрунтовує необхідність відступу від наведених вище висновків Верховного Суду щодо застосування норм права.

Посилання позивача на перелічені вище постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 348/2271/16-а, від 02 квітня 2019 року у справі № 495/620/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 211/1898/17, від 15 травня 2019 року у справі № 504/503/17 Суд вважає помилковим, оскільки викладений у них висновок сформований щодо застосування норм права Закону № 1058-IV у випадку здійснення пенсіонеру призначення пенсії за віком після переведення такої особи з іншого виду пенсії (як то пенсії за вислугу років) на пенсію за віком.

Що ж до покликань на постанови від 23 жовтня 2020 року у справі № 528/196/17, від 17 червня 2021 року у справі № 336/7438/16-а, від 13 лютого 2019 року у справі № 334/917/17, від 13 вересня 2018 року у справі № 127/16610/17, то наведена у них правова позиція Верховного Суду сформована з урахуванням певних обставин, а саме: особи були призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV такі особи звернулися вперше. При цьому ці особи після призначення пенсії за віком на пільгових умовах продовжували працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, висновки касаційного суду у всіх загаданих позивачем постановах не є релевантними до обставин цієї справи, а тому не можуть бути враховані Судом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 460/147/24.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.Ю. Бучик

Суддя С.Г. Стеценко