Справа № 160/10759/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 виплати її чоловіку, на підставі Закону України № 2262 від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю.
Ухвалою суду від 06.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому представник зазначив, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 по справі № 160/2402/23 ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» від 23.06.2021 №33/24/С-1603 та нараховано доплату в сумі 202414,37 грн. Таким чином, покладені судом зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 виконані Головним управлінням в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду. Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України закріплені положення процесуального правонаступництва та зазначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи правонаступником. За приписами частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Для забезпечення виконання зазначеного рішення суду в частині виплати коштів позивач має право звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій він не погоджується з аргументами відповідача, викладеними у відзиві.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Чоловік позивача - ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просив суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати йому пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС по Дніпропетровській області» № 33/24/С-1603 від 23.06.2021, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати йому пенсію в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС по Дніпропетровській області» № 33/24/С-1603 від 23.06.2021 року, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон №2262-ХІІ) та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та здійснити виплати різниці максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 року по день проведення перерахунку.
14.04.2023 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд розглянувши адміністративну справу № 160/2402/23 за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії позов задовольнив частково, визнав протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» від 23.06.2021 № 33/24/ С-1603 та зобов`язав ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 01.12.2019 року перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» від 23.06.2021 року № 33/24/С-1603, з урахуванням раніше проведених платежів.
18.07.2023 представник ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про виконання рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 року по адміністративній справі № 160/2402/23 з метою здійснення перерахунку і виплати пенсії з 01.12.2019 року з урахуванням проведених платежів.
27.07.2023 року ОСОБА_2 помер у віці 60 років, про що виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровській області позивачу видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 30.
30.08.2023 року сини позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини за законом, після померлого ОСОБА_2 на користь Позивача, яка звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка.
04.12.2023 року виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровській області позивачу видано довідку про те, що вона дійсно проживала разом та вела спільне господарство з чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
04.01.2024 року позивач у строк, який не перевішує 6 місяців з дня смерті, звернулася до Відповідача з метою виплати недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 .
12.02.2024 року відповідачем направлено відповідь про те що на виконання рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 року у справі № 160/8706/22 ОСОБА_2 переведено перерахунок пенсії та нараховано доплату за період з 01.12.2019 по 31.07.2023 року у сумі 202414,37 грн. . Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України закріплені положення процесуального правонаступництва та зазначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи правонаступником. За приписами частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Для забезпечення виконання зазначеного рішення суду в частині виплати коштів позивач має право звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Вважаючи визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивач звернулася до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
За приписами п. 1 ч. 2 ст. 26 цього Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ).
Частинами 1-3 ст. 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Отже, Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 16.05.2023 у справі №420/288/21).
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом пункту 3 розділу І Порядку №3-1 заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Відповідно до пунктів 9, 12 розділу ІІ Порядку №3-1 разом із заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи: 1) свідоцтво про смерть пенсіонера; 2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника; 3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника). За документи про родинні відносини приймаються: 1) паспорт громадянина України; 2) свідоцтво про народження; 3) свідоцтво про шлюб; 4) рішення суду.
При вирішенні спору суд враховує, що позивач, як дружина померлого пенсіонера, у порядку ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ звернулась до відповідача, із заявою про виплату сум пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, з дотриманням строку, визначеного ч. 3 ст. 61 Закону №2262-ХІІ.
Так, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як із заявою позивач звернулась 04.01.2024 року, тобто не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Отже, у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у виплаті позивачу пенсії згідно з ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ, як дружині померлого пенсіонера, що проживала разом з ним, недоодержаної у зв`язку з його смертю у розмірі 202414,37 грн., нарахованої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 у справі №160/2402/23. Розмір заборгованості підтверджено відповідачем відповідним розрахунком.
Твердження відповідача, що для забезпечення виконання зазначеного рішення суду в частині виплати коштів позивач має право звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, суд відхиляє та зазначає, що, оскільки правовідносини щодо виплати суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, є відмінними від правовідносин, які виникають у ході виконання судових рішень.
Стаття 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» прямо зобов`язує відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв`язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею та які звернулись за такою виплатою.
Те, що недоодержана пенсія нарахована на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.
Таким чином посилання відповідача, які викладені у листі від 12.02.2024 року є безпідставними, в зв`язку із чим дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 нарахованої її чоловіку пенсії, на підставі Закону України № 2262 від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, є протиправними.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення та не спростовано доводи позивача.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 159, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 нарахованої її чоловіку пенсії, на підставі Закону України № 2262 від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 в розмірі 202414,37 грн. на підставі Закону України № 2262 від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, повний текст рішення складено та підписано 22.07.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса