Справа № 380/4804/24
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4804/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/4804/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, згідно пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у справі № 380/8318/23 ОСОБА_1 01.11.2023 призначена пенсія за вислугу років з 18.01.2023 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 21.11.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення». Відповідач повідомив про те, що у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у справі № 380/8318/23 зобов`язань щодо призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на відповідача не покладено. Отже, нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» в добровільному порядку відповідач відмовляється, мотивуючи відсутністю судового рішення про таке зобов`язання. Вважаючи протиправною відмову відповідача позивач звернулася з цим позовом до суду.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для жінок - 30 років, для чоловіків -35 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Право на пенсію за вислугу років визначається з дотриманням статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Розділом І «Освіта» Постанови № 909 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, вчителі та викладачі у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах.

У пункті 3 Примітки до Переліку № 909 передбачено, що роботу за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше чинного законодавства, зараховують у стаж для призначення пенсії за вислугу років.

Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачено, що особам, які на дату досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону 1058, працювали в закладах та установах державної або комунальної форм власності на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е-ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж жінки 30 років на таких посадах, та якщо вони до цього часу не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню в розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у справі № 380/8318/23 позивачу з 18.01.2023 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону 1058. Загальний (страховий) стаж, який враховано для обчислення розміру пенсії становить 34 роки 10 місяців 28 днів, (врахований по 30.09.2021). Коефіцієнт страхового стажу - 0,34833.

До спеціального стажу зараховано період роботи з 01.09.1990 по 10.10.2017 на посаді вчителя ОСОБА_2 середньої школи, що складає 27 років 01 місяць 10 днів при необхідних 30 років.

Враховуючи вищезазначене, підстав для призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону 1058 немає.

Відповідно до вищезазначеного, за відсутності необхідного 30 років стаж роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , права на грошову допомогу у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення позивач немає.

Отже, підстав для призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій немає

Судом встановлені наступні обставини:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у справі №380/8318/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 18.01.2023 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у справі № 380/8318/23 ОСОБА_1 01.11.2023 призначена пенсія за вислугу років з 18.01.2023 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 21.11.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Оскільки станом на 23.01.2024 жодної відповіді від відповідача щодо поданої 21.11.2023 позивачем заяви ОСОБА_1 не отримала, 23.01.2024 в її інтересах подано адвокатський запит, в якому представник позивача просила відповідача надати інформацію чи проводилось ОСОБА_1 нарахування грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» згідно поданої нею 21.11.2023 заяви. У разі відмови повідомити причини ненарахування такої допомоги.

30.01.2024 відповідач повідомив про те, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у справі № 380/8318/23 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років з 18.01.2023. Пенсію призначено відповідно до норм Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) (пенсійна справа № 52).

Загальний (страховий) стаж, який враховано для обчислення розміру пенсії становить 34 роки 10 місяців 28 днів, (врахований по 30.09.2021). Коефіцієнт страхового стажу - 0,34833.

До спеціального стажу ОСОБА_1 , зараховано період роботи з 01.09.1990 по 10.10.2017 на посаді вчителя ОСОБА_2 середньої школи, що складає 27 років 01 місяць 10 днів.

Середньомісячний заробіток обчислений за весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 30.09.2021 за даними персоніфікованого обліку, який визначено з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих у галузях економіки України, з якого сплачені страхові внески за (2020-2022 роки) 12236,71 грн., що становить - 17024,69 грн. (12236,71 грн.*1,39128 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

Зазначали, що пунктом 7-1 розділу7 XV Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачено, що особам, які на дату досягнення пенсійного віку передбаченого статтею 26 Закону 1058, працювали в закладах та установа: державної або комунальної форм власності на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е-ж» статті 55 Закон України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж жінки 30 років на таких посадах, та якщо вони до цього часу не отримували будь-яку пенсію при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню в розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 справі № 380/8318/23 зобов`язань щодо призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не надано.

Позивач вважає, що має право на призначення та виплату їй грошової допомоги пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому відмова відповідача у призначенні такої, на думку позивача, є протиправною, у зв`язку з чим вона звернулася із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті, суд керується таким.

Згідно з ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058- IV).

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України №1058, передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у справі № 380/8318/23 позивачу з 18.01.2023 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону 1058. Загальний (страховий) стаж, який враховано для обчислення розміру пенсії становить 34 роки 10 місяців 28 днів, (врахований по 30.09.2021). До спеціального стажу зараховано період роботи з 01.09.1990 по 10.10.2017 на посаді вчителя ОСОБА_2 середньої школи, що складає 27 років 01 місяць 10 днів при необхідних 30 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Так, Переліком №909 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року №1436) установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), вихователь, художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до пункту 3 Примітки Переліку №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Як встановлено судом та сторонами не заперечується спеціальний стаж позивачки становить 27 років 01 місяць 10 днів.

Відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Суд погоджується з доводами відповідача про відсутність у позивача необхідного спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи, що спеціальний стаж позивача становить менше 30 років, то у останньої відсутнє право на отримання грошової допомоги. передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У сукупності викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 22.07.2024 року.

Суддя Гавдик З.В.