Справа № 280/8405/23
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 липня 2024 року

м. Київ

справа № 280/8405/23

адміністративне провадження № К/990/25175/24

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2024 року

у справі №280/8405/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, Державної судової адміністрації України, в якому просила:

- визнати протиправними дії Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати позивачці суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 15 червня 2022 року та допомоги на оздоровлення, з урахуванням доплати за обіймання адміністративної посади голови суду, у 2021, 2022 роках, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн.;

- зобов`язати Територіальне управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), належних позивачці суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 15 червня 2022 року та допомоги на оздоровлення, з урахуванням доплати за обіймання адміністративної посади голови суду, за 2021, 2022 роки, зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році - 2270,00 грн., у 2022 році-2481,00 грн.;

- визнати протиправними дії Територіального управління державної судової адміністрації України в Львівській області щодо нарахування та виплати позивачці суддівської винагороди за період з 16 червня 2022 року по день ухвалення судового рішення у справі за цим позовом (включно) та допомоги на оздоровлення у 2023 році, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн.;

- зобов`язати Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області здійснити перерахунок та виплату, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів установ системи правосуддя (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), належних позивачці суддівської винагороди за період з 16 червня 2022 року по день ухвалення судового рішення у справі за цим позовом (включно) та допомоги на оздоровлення за 2023 рік, зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у у 2022 році - 2481,00 грн., у 2023 році - 2684,00 грн.;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), виплати належної позивачці суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по день ухвалення судового рішення у справі за цим позовом (включно) та допомоги на оздоровлення за 2021, 2022, 2023 роки, зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році - 2270,00 гри., у 2022 році - 2481,00 грн., у 2023 році - 2684,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2024 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 15 червня 2022 року та допомоги на оздоровлення за 2021 рік, з урахуванням доплати за обіймання адміністративної посади голови суду у 2021, 2022 роках, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), належної ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 15 червня 2022 року та допомоги на оздоровлення за 2021 рік, з урахуванням доплати за обіймання адміністративної посади голови суду за 2021, 2022 роки, зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році - 2270,00 грн., у 2022 році-2481,00 грн.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 16 червня 2022 року по 31.12.2023 (включно) та допомоги на оздоровлення у вказаний період, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області здійснити перерахунок та виплату, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів установ системи правосуддя (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), належної ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 16 червня 2022 року по 31.12.2023 (включно) та допомоги на оздоровлення у вказаний період, зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2022 році - 2481,00 грн., у 2023 році - 2684,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області подало касаційну скаргу до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі міститься посилання на пункти 1 та 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підстави касаційного оскарження.

Так у касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

При цьому, у тексті касаційної скарги скаржник посилається на неврахування висновків Верховного Суду (пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України), викладених у постановах від 10.11.2021 року у справі №400/2031/21, від 30.11.2021 року у справі №360/503/21, від 02.06.2023 року у справі №400/4904/21, від 13.07.2023 року у справі №280/1233/22, від 24.07.2023 року у справі №280/9563/21, від 25.07.2023 року у справі №120/2006/22-а та від 26.07.2023 року у справі №240/2978/22 щодо застосування положень статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» №1082-ІХ при обчисленні суддівської винагороди.

Тобто, в першому випадку скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, та зазначає, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах - відсутній, у іншому випадку зазначає, що існує висновок Верховного Суду щодо питання застосування вищевказаних норм права.

Але такі підстави є взаємовиключними, та не можуть вважатись судом належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження.

Наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пунктів 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі №280/8405/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська