Справа № 480/9684/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 р. Справа № 480/9684/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 (головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько) по справі № 480/9684/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, а саме відповідь на звернення про не зарахування періодів роботи на території російської федерації починаючи з 01.07.2016;

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області стосовно неврахування довідок про доходи: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області врахувати довідки про доходи: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023 та довідку №1706/185 від 31.05.2023;

- зарахувати до страхового стажу період з 01.07.2016 по 02.12.2022; з 02.12.2022 по 31.05.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області врахувати записи вказані в трудовій книжці НОМЕР_1 №13 та №14;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про доходи: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.07.2016 по 31.05.2023 на посаді "гальваника 4 разряда" в СПб ОАО "Красний октябрь", а також неврахування довідок про доходи, а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.07.2016 по 31.05.2023 на посаді "гальваника 4 разряда" в СПб ОАО "Красний октябрь".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області врахувати при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 довідки про доходи: а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 12.06.2023 перерахунок пенсії за віком, з урахуванням перерахованого (збільшеного) стажу та з урахуванням довідок про доходи, а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 1073,60 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не погодившись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та розірвання дипломатичних відносин з країною-агресором Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29.11.2022 № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. Угода припинила дію для України.

Зважаючи на вищезазначене, не підлягають зарахуванню періоди роботи позивача після 1991 року на території російської федерації та відсутні підстави враховувати при обчисленні розміру пенсії довідки про доходи, видані російською федерацією.

Таким чином, вважає рішення пенсійного органу про відмову в призначені пенсії позивачу правомірним.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що з 12.06.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.17).

Відповідач при призначенні пенсії не зарахував до страхового стажу позивача періоди її роботи на території російської федерації та не врахував довідки про доходи видані в 2023 за період з 2016-2023р.р., оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Не погоджуючись з діями пенсійного органу, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.07.2016 по 31.05.2023, та не враховано довідки про доходи позивача, оскільки відповідно до п.2 ст.13 Угоди пенсійні права громадян держав -учасниць Співдружності , що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають сили і в разі виходу із Угоди держави -учасниці, на території якої вони проживають, факт роботи позивача на території рф підтверджений трудовою книжкою.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 3 ст. 46 Конституції України).

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Згідно ч.1 ст. 1 Закону №1058 термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях (ч.ч. 2, 3 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Судом встановлено , що позивач у період з 01.07.2016 по 31.05.2023 працювала на посаді "гальваника 4 разряда" в СПб ОАО "Красний октябрь", що підтверджується записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 (а.с.19-21)

При призначенні позивачці пенсії відповідачем не зараховано до страхового стажу періоди роботи на території російської федерації та не враховано довідки про доходи.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637)

Відповідно до п.п. 1, 20 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників .

Згідно п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, лише у разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в ній відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

Судом встановлено, що єдиною підставою не врахування позивачу страхового стажу починаючи з 01.07.2016 та довідок про доходи за 2016 - 2023 роки при обчисленні розміру пенсії слугувало припинення з 01 січня 2023 року участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди передбачено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

У силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відтак, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. Однак, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Отже, з огляду на вищевикладені обставини пенсійний орган не правомірно не зарахував до страхового стажу позивача період її роботи на посаді "гальваника 4 разряду" в СПб ОАО " Красний октябрь" з 01.07.2016 по 01.12.2022 , який також підтверджений записами трудової книжки.

Проте визначаючи період роботи з 02.12.2022 до 31.05.2023, як такий, що підлягає врахуванню пенсійним органом,суд першої інстанції не надав оцінку зміні законодавства.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (надалі Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, Україна продовжує виконувати взяті на себе зобов`язання, які пов`язані з правовідносинами які виникли до набрання чинності Постановою №1328.

Таким чином Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню до правовідносин які відбулись до 02.12.2022.

До того ж, є загальновідомим фактом, що росія денансувала з 01.01.2023 Угоду про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення.

Страховий стаж за період роботи позивача з 02.12.2022 до 31.05.2023 набутий після припинення дії Угоди її учасниками, а отже правомірно не врахований пенсійним органом, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволені позову.

Щодо позовних вимог врахування довідок про доходи виданих в 2023 за період 2016-2023.

Так, статтею 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" (далі - Конвенція) встановлено, що документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

01.12.2022 прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». 22.12.2022р. названий закон опубліковано у газеті «Голос України» та 23.12.2022р. цей закон набрав чинності.

Вказаний Закон передбачає: зупинення дії у відносинах з Російської Федерацією та Республікою Білорусь Конвенції та Протоколу до неї; вихід з зазначеної Конвенції та Протоколу до неї.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 84 Конвенції кожна Договірна Сторона може вийти з цієї Конвенції, направивши письмове повідомлення про це депозитарію за 12 місяців до закінчення поточного п`ятирічного терміну її дії. Мінська конвенція набрала чинності 19 травня 1994 року. Останнім днем чергового п`ятирічного періоду дії Конвенції для України є 18 травня 2024 року. З 19 травня 2024 року Конвенція буде вважатися припиненою для України у відносинах з усіма її сторонами. Після виходу України з Мінської Конвенції правове співробітництво у цивільних і кримінальних справах здійснюватиметься на підставі двосторонніх міжнародних договорів України з відповідними державами-учасницями Мінської конвенції та багатосторонніх міжнародно-правових інструментів, що діють в рамках Ради Європи, ООН, Гаазької конференції з міжнародного приватного права, чинних у відносинах з відповідними державами. За відсутності міжнародного договору співробітництво судів та інших компетентних органів у цивільних і кримінальних справах здійснюватиметься згідно з внутрішнім законодавством на основі принципу взаємності.

Таким чином, відповідно до цих норм права Україна продовжує бути учасницею і дотримуватись зобов`язань за Конвенцією щодо її учасників до настання терміну виходу України з Конвенції (зважаючи на те, що Конвенція була ратифікована Україною в жовтні 1994 року, це щонайменше 1 рік).

Однак, це правило не поширюється на відносини з Російською Федерацією та Республікою Білорусь, оскільки Законом України від 01.12.2022 №2783-ІХ зупинено дію Конвенції у відносинах з цими країнами вже тепер.

Отже, після набуття чинності Законом України від 01.12.2022 №2783-ІХ норми Конвенції не можуть були застосовані у відносинах, зокрема, з Російською Федерацією щодо будь-яких документів виданих та посвідчених у цих країнах, незалежно від дати їх видачі та посвідчення.

Натомість, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 04.02.2023 №107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав", якою передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймаються на території України без спеціального посвідчення.

Зважаючи на той факт, що станом на 24 лютого 2022 року Конвенція і Протокол до неї у відносинах з Російською Федерацією діяли, і виготовлені або засвідчені там документи приймалися на території України без спеціального посвідчення, з прийняттям цієї постанови КМУ від 04.02.2023 №107 документи цих держав і надалі приймаються на території України без спеціального посвідчення, але лише під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.

Після припинення воєнного стану в Україні та закінчення строку 6 місяців після його припинення передбачається проставлення апостиля, що випливає з наведеного вище.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Україна залишається учасницею іншого міжнародного договору, а саме Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року. Російська Федерація також залишається учасницею цієї Конвенції. Зазначена Конвенція передбачає проставлення апостиля, якшо угода між двома чи декількома договірними державами не відміняють чи не спрощують дану формальну процедуру або не звільняють сам документ від легалізації (ст. 2.3 цієї Конвенції).

Вказана Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Судом встановлено, що довідки від 22.05.2023 про доходи позивача за 2016 - 2022 рр. та довідка №1706/185 від 31.05.2023 видані РФ під час воєнного стану, отже, станом на момент вирішення відповідачем питання про призначення позивачу пенсії та обчислення її розміру - червень 2023 р., останній мав враховувати такі довідки, проте таких дій пенсійний орган не вчинив.

Отже, суд першої інстанції вірно зобов`язав відповідача врахувати при обчисленні розміру пенсії позивача довідки від 22.05.2023 про доходи за 2016-2022 рр. та довідку №1706/185 від 31.05.2023 в частині, що підтверджує стаж роботи ОСОБА_1 за період з 01.07.2016 по 01.12.2022.

Разом з тим, враховуючи, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що до стажу роботи, який дає право позивачу на призначення пенсії за віком мав включатись також період її роботи на території російської федерації з 02.12.2022 до 31.05.2023, тому помилково вважав за необхідне зобов`язати відповідача врахувати довідку про доходи ОСОБА_1 за 2023 р. від 31.05.2023 при обчисленні її пенсії, а тому в цій частині судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в позові.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідь яку надав відповідач не є належно обґрунтована та вмотивована, до того ж пенсійним органом не вірно трактовано законодавство стосовно виходу України з Угоди та суд першої інстанції вирішуючи позов не звернув уваги на вищезазначені обставини, що призвело до невірного вирішення справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, не вірне встановлення обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог за період з 02.12.2022 до 31.05.2023 з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову, а абзаци два, три, чотири, п`ять резолютивної частини судового рішення - викладенню в іншій редакції.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 по справі № 480/9684/23 - скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на посаді "гальваника 4 разряда" в СПб ОАО "Красний октябрь" з 02.12.2022 до 31.05.2023 та врахування довідки про доходи за 2023 рік від 31.05.2023.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині задоволення позову рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 у справі № 480/9684/23 - залишити без змін.

Абзаци два, три, чотири, п`ять резолютивної частини рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 у справі № 480/9684/23 викласти в наступній редакції:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.07.2016 по 01.12.2022 на посаді "гальваника 4 разряда" в СПб ОАО "Красний октябрь", а також неврахування довідок про доходи, а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська область, 40009, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) період її роботи з 01.07.2016 по 01.12.2022 на посаді "гальваника 4 разряда" в СПб ОАО "Красний октябрь".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська область, 40009, ) врахувати при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) довідки про доходи: а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська область, 40009, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з 12.06.2023 перерахунок пенсії за віком, з урахуванням перерахованого (збільшеного) стажу та з урахуванням довідок про доходи, а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій