Справа № 450/6073/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 450/6073/23 пров. № А/857/14192/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року, ухвалене суддею Мельничук І.І. у м. Пустомити Львівської області у справі № 450/6073/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови по справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Львівської митниці, у якому просив скасувати постанову в.о. заступника начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці Кравченка Тараса Володимировича від 12 вересня 2023 року, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову в.о. заступника начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці Кравченка Тараса Володимировича №1000/20900/23 від 12 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України. Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил №1000/20900/23 - закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Згідно доводів скаржника, судом першої інстанції безпідставно надано перевагу сумнівному документу, поданому позивачем в підтвердження ціни переміщуваного предмету правопорушення, а саме фіскальному чеку ТОВ «Акрон», Польща, від 01.08.2023, згідно якого вартість становить 104621,01 грн над висновком експерта Держмитслужби від 01.09.2023 №-0734. В той же час, судом не враховано того, що навіть із зменшенням вартості предмету правопорушення на 23000 грн, дії позивача продовжували мати ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України, оскільки ним перевищено норми, встановлені ч.1 ст. 374 МК України.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що постановою в.о. заступника начальника начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці Кравченка Тараса Володимировича у справі про порушення митних правил №1000/20900/23 від 12.09.2023 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 38202, 84 грн.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови № 1000/20900/23 від 12.09.2023 року, 01.08.2023 року близько 19:34 год., в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, в напрямку «в`їзд в Україну», смугою руху «зелений коридор», в`їхав автомобіль марки «Mercedes» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_2 . Обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», гр. ОСОБА_2 , своїми діями заявив про відсутність будь- яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. Під час виконання митних формальностей та митного контролю, було виявлено товар, вартістю більше ніж 500 Євро та вагою більше ніж 50 кг, який відповідно до ст. 374 Митного кодексу України (далі - МК України) перевищував неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: «Пральна машина з горизонтальним завантаженням ТМ «MIELE» модель WWV980WPS Passion», вагою 101 кг. Вказаний товар переміщувалося без приховування в багажному відділенні автомобіля. Товари, що не перевищували неоподатковану норму були пропущені на митну територію України.

ОСОБА_2 , вважаючи дану постанову протиправною, звернувся до суду з вимогами про її скасування. Доводи позовної заяви зводяться до протиправності визначеного митним органом розміру накладеного на нього стягнення.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п`ятою статті 470, частинами першою і другою статті 471, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п`ятою статті 481 цього Кодексу, розглядаються митними органами

В розумінні ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 МК України).

Відповідно до ч.1 ст. 471 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Частиною другою статті 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Згідно примітки до статті 471 МК України недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

За змістом статті 366 МК України канал позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню (частина друга цієї статті).

Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян (частина третя згаданої статті).

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою (частина четверта вказаної статті).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, визначаючи розмір стягнення, виходив із вартості товарів визначених висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 01.09.2023 № -0734 з використанням товарознавчих методів експертизи, згідно якого було встановлено загальну вартість товару, а саме пральної машини з горизонтальним завантаженням ТМ «MIELE» модель WWV980WPS Passion», вагою 101 кг, у сумі 127 342, 80 грн.

Отже, розмір штрафу визначено виходячи із частки 30 відсотків від 127 342, 80 грн.

Згідно доводів позивача, при розгляді матеріалів справи про порушення митних правил гр. ОСОБА_2 посадовою особою Львівської митниці в силу вимог ст. 489 МК України не з`ясовано усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 489 МК України).

Частиною першою ст. 495 МК України встановлено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, серед іншого: протоколом про порушення митних правил, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією.

Так, відповідно до ч.6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративне судочинство України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до частин другої, третьої статті 357 МК дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Приписами частин першої, другої статті 515 МК України встановлено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Згідно з частиною другою статті 515 МК України експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Відповідно до статті 516 МК України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Згідно із частинами першою, третьою, четвертою статті 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Скаржник в обґрунтування правомірності оскаржуваної ухвали покликався на те, що піж час складання протоколу про порушення митних правил стосовно гр. ОСОБА_2 , останнім не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження вартості товарів, які ним переміщувались через митних кордон України, відтак митним органом було призначено експертизу, проведення якої було доручено СЛЕД Держмитслужби. Водночас, на думку скаржника, наданий на розгляд суду фіскальний чек є сумнівним документом, який до того ж не подавався позивачем під час проходження ним митного контролю.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем надано на розгляд суду докази на підтвердження того, що товар придбано у м. Ярослав, Республіка Польща 01.08.2023.

Згідно фіскального чеку ТОВ «Акрон» № 000004385, Польща від 01.08.2023, пральна машина MIELE WWV980 WPS/1 придбана за 11 426, 95 польських злотих. Згідно фактури «TAX FREE» TOB «Акрон», Польща, вартість цієї пральної машини становить: нетто 9 290, 20 польських злотих, брутто - 11 426, 95 польських злотих.

Долучений позивачем фіскальний чек безпосередньо стосується обставини придбання позивачем пральної машини MIELE WWV980 WPS/1, тобто містить інформацію щодо предмета доказування. Також, фіскальний чек містить інформацію про магазин у якому придбано виявлені митним органом товар, відомості про продавця, вказівку на марку придбаного товару, його найменування, ціну та артикул.

Згідно офіційного курсу Національного банку України, курс польського злотого до української гривні станом на 01.08.2023 року становив 9,1566 грн за 1 польський злотий. Отже, станом на 01.08.2023 року 11 426,95 польських злотих за курсом НБУ становило (11 426, 95 х 9,1566 грн) 104 632,01037 гривень.

Отже, з огляду на положення ч. 1 ст. 374 МК України, вартість незадекларованого товару на момент його ввезення становила 11 426, 95 польських злотих, що еквівалентно 104632,01037 гривень станом на 01.08.2023.

Таким чином, до позивача слід було застосувати стягнення у виді штрафу у розмірі 31 389, 60 грн.

Натомість, відповідачем не спростовано доводи позивача та не додано докази про недопустимість та неналежність зазначеного фіскального чеку.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 цієї статті за наслідками розгляду даної категорії справ суд має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Водночас, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил згідно з статтею 531 МК України є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

В силу частини 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 цієї статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що правильним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови в.о. заступника начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці Кравченка Тараса Володимировича №1000/20900/23 від 12 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, із закриттям провадження у справі за протоколом про порушення митних правил №1000/20900/23, що відповідає положенням ч.3 ст.286 КАС України.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 242, 272, 286, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року у справі №450/6073/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний