Справа № 200/1728/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 липня 2024 року справа №200/1728/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Національного банку України про роз`яснення постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року прийнятою за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 р. у справі № 200/1728/23 (головуючий суддя Христофорова А.Б., суддів Галатіної О.О., Льговської Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Національного банку України (далі - відповідач), в якому просив: визнати порушення прав позивача через неналежний розгляд скарги "на порушення ліцензійних умов ТОВ "ФК "ФАНГАРАНТ ГРУП" від 17.03.2023 (вх. № А-146407/7/5097 від 20.03.2023); зобов`язати Національний Банк України, в строк встановлений судом, повторно розглянути скаргу позивача "на порушення ліцензійних умов ТОВ "ФК "ФАНГАРАНТ ГРУП" від 17.03.2023 (вх. № А-146407/7/5097 від 20.03.2023) з наданням обґрунтованих відповідей на всі порушені в ній питання.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 р. у справі № 200/1728/23, задоволено частково позов ОСОБА_1 , а саме суд: визнав протиправними дії Національного банку України, які виявилися у ненаданні повної аргументованої відповіді ОСОБА_1 на скаргу від 17.03.2023 (за вх. № А-146407/7/5097 від 20.03.2023); зобов`язав Національний банк України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 17.03.2023 (за вх. № А-146407/7/5097 від 20.03.2023) та надати обґрунтовану відповідь з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог - відмовив.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій просить встановити судовий контроль.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року , застосовано судовий контроль за виконанням судового рішення у справі № 200/1728/23 шляхом зобов`язання Національний банк України подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про повне виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі № 200/1728/23 у двомісячний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Від відповідача на адресу суду надійшла заява про роз`яснення постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року.

В обґрунтування заяви зазначено, зокрема, що суд у рішенні дійшов висновку, що відповідь Національного банку не є аргументованою відповіддю згідно Закону № 393/96-ВР та не підтверджує надання відповідей по суті запитуваних у скарзі.

Суд дійшов висновку про безпідставне твердження Національного банку щодо вмотивованого змісту відповіді, як наданих на скаргу від 17.03.2023 та і раніше поданих скарг (перелік звернень позивача, на які НБУ надавав відповіді та інформацію), оскільки, як передбачено вимогами законодавства відповідь розпорядника не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

На виконання постанови суду (з урахуванням викладених в ній висновків), Національний банк листом № 14-0004/93862 від 20.12.2023 повідомив позивача про результати розгляду його запиту по суті. Тобто, Національний банк повторно розглянув скаргу ОСОБА_1 від 17.03.2023 (за вх. № А-146407/7/5097 від 20.03.2023) як це визначено постановою суду.

Ухвалою суду від 26.02.2024 заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням постанови суду від 22.11.2023 задоволено, застосовано судовий контроль за виконанням судового рішення у справі № 200/1728/23 шляхом зобов`язання Національного банку подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про повне виконання постанови суду від 22 листопада 2023 року у справі № 200/1728/23 у двомісячний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Встановлюючи судовий контроль за виконанням постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зі змісту відповіді відповідача на звернення позивача вбачається, що вона не містить обґрунтування та мотивів задоволення або відмови у задоволенні щодо всіх пунктів поданої позивачем заяви щодо порушення вимог законодавства, про які позивач повідомляв в скарзі, відмови в задоволенні його вимог викладених у скарзі, та повідомлення позивача про направлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, якщо питання, порушені в одержаній скарзі, не належать до його компетенції. Тобто, у порушення статті 19 Закону України «Про звернення громадян» відповідачем письмово не повідомлено позивача про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Отже, відповідь відповідача не є аргументованою відповіддю згідно Закону України «Про звернення громадян» та не підтверджує надання відповідачем відповідей по суті запитуваних у скарзі питань.

Апеляційним судом було зазначено, що листи відповідача не містили посилань на положення законодавства зазначені судом, та висновки щодо можливості або неможливості проведення перевірки з зазначених підстав.

На виконання ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024, Національний банк повідомив Донецький окружний адміністративний суд про повне виконання постанови Суду від 22.11.2023 року у справі № 200/1728/23 про що свідчить лист Національного банку № 14-0004/24106 від 27.03.2024, який 28.03.2024 направлено позивачу на його електронну пошту.

Так, Національним банком було повторно розглянуто скаргу від 17.03.2023 (вх. № А-146407/7/5097 від 20.03.2023) та надано відповіді на всі (та кожне окреме) питання, які були наведені у ній, і належали до компетенції (повноважень) Національного банку щодо їх розгляду.

Також, позивача було повідомлено про те, що питання, які стосуються регулювання відносин з ФОП ОСОБА_2 , 06.12.2023 були направлені для розгляду за належністю до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Окрім вказаного, позивача було повідомлено про те, що за результатами перевірки та аналізу його скарги, з урахуванням отриманих від ТОВ «ФК «ФАНГАРАНТ ГРУП» інформації та документів, Національним банком не було встановлено порушень прав позивача, як споживача фінансових послуг так і порушень вимог законодавства, про які зазначалось у скарзі.

Відтак, оскільки за результатами перевірки та аналізу поданої скарги позивача не було встановлено порушень, Національний банк дійшов висновку про відсутність підстав, як для здійснення позапланової інспекційної перевірки стосовно ТОВ «ФК «ФАНГАРАНТ ГРУП», так і для застосування заходів впливу та проведення інших заходів з державного регулювання ринків фінансових послуг.

10 червня 2024 ухвалою місцевого адміністративного суду клопотання позивача про встановлення нового строку подання звіту та накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб задоволено частково. Встановлено Національному банку новий строк для подання звіту про виконання постанови Суду від 22.11.2023 у справі №200/1728/23 - тридцять днів з дня отримання даної ухвали. Попереджено Національний банк про можливість накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, передбаченого частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі повторного невиконання рішення суду. У задоволенні решти клопотання - відмовив.

Національним банком 15.05.2023 подано до суду відзив на позовну заяву позивача. До вказаного відзиву в якості додатків відповідачем були долучені, зокрема, запити Національного банку до ТОВ «ФК «ФАНГАРАНТ ГРУП» (додатки № 8, № 9) та відповіді вказаного Товариства (додатки № 10, № 11) про які зазначено у пунктах 2.1.8.-2.1.9. Отже, матеріали справи № 200/1728/23 містять у собі інформацію і документи, з урахування яких (в тому числі) розглядалась скарга позивача, яка є предметом спірних правовідносин.

Рішенням суду від 22.11.2023 не встановлювався обов`язок подання відповідачем доказів стосовно результатів перевірки та аналізу скарги, з урахуванням отриманих від ТОВ «ФК «ФАНГАРАНТ ГРУП» на запити Національного банку інформації та документів, яке про це зазначає місцевий адміністративний суд.

Виконуючи рішення суду, Національний банк надав до місцевого суду звіт до якого було додано лист відповідача про повторний розгляд його скарги з урахуванням висновків, викладених у постанові Суду від 22.11.2023 та ухвали Суду від 26.02.2024. Вказаними судовими рішеннями на відповідача не покладались обов`язки надання документів (доказів), які стали підставою для розгляду скарги позивача. Вказане також не передбачено Законом України «Про звернення громадян».

Заявник зазначає, що станом на день подання цієї заяви є не зрозумілим порядок виконання такого рішення, адже постановою суду від 22.11.2023 не передбачалось: 1) подання разом із звітом про виконання судового рішення доказів стосовно результатів перевірки та аналізу скарги, з урахуванням отриманих від ТОВ «ФК «ФАНГАРАНТ ГРУП» на запити Національного банку інформації та документів; 2) доказів направлення скарги до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів; 3) необхідності надання відповіді за скаргою керівником або його заступником.

Окрім цього, положення статті 382 КАС України не встановлюють у собі вимог до форми та змісту звіту, який подається суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду. Відтак, виконуючи рішення суду Національний банк на виконання постанови проінформував (у довільній формі) місцевий адміністративний суд про виконання рішення суду.

Так, на переконання Національного банку, ним виконано постанову суду від 22.11.2023 та надано відповідь на запит позивача, а також відповідний звіт. Проте, місцевий адміністративний суд, вважає, що постанова не виконана, водночас встановлюючи необхідність додання до звіту додаткових доказів, окрім відповіді Національного банку за результатами розгляду скарги позивача.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи заяви, встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Отже, виходячи з приписів вищезазначених норм слідує, що розгляд питання про роз`яснення рішення є прерогативою лише того суду, який це рішення виніс та роз`яснено може бути те рішення суду, в якому передбачається його виконання зобов`язаними особами самостійно чи пред`явленням до виконання до відповідного органу, що здійснює виконання судових рішень та є не зрозумілим.

Згідно п. п. 1-3 ч. 5 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України, однією із складових частин постанови суду є резолютивна частина, в якій зазначається висновок суду про задоволення адміністративного позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; розподіл судових витрат; строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення" в адміністративній справі, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Відтак, очевидним є те, що суд може роз`яснити рішення, яке підлягає виконанню та подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

При цьому, конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але із його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 803/3805/15, від 25 квітня 2018 року у справі № 484/538/16-а, від 25 червня 2018 року у справі № 826/24294/15.

Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі №200/1728/23, зобов`язано Національний банк України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 17.03.2023 (за вх. № А-146407/7/5097 від 20.03.2023) та надати обґрунтовану відповідь з урахуванням висновків суду.

Суд зазначає, що в мотивувальній частині та резолютивній частині постанови суду та ухвали суду про встановлення судового контролю, достатньо зрозуміло та чітко зазначено про зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 17.03.2023 (за вх. № А-146407/7/5097 від 20.03.2023) з визначенням які дії повинен здійснити відповідач для виконання рішення суду та надати обґрунтовану відповідь з урахуванням висновків суду.

Таким чином, спосіб виконання такого рішення судом було вирішено та додаткового роз`яснення, на переконання колегії суддів, не потребує.

З заяви відповідача вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду стала незгода відповідача постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року та ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року якою встановлено судовий контроль.

Із аналізу заяви щодо роз`яснення судового рішення, не вбачається зв`язку між порушеними питаннями та змістом рішення суду прийнятного по суті розгляду справи.

Також, заява про роз`яснення судового рішення зумовлена прийняттям Донецьким окружним адміністративним судом ухвали від 10 червня 2024 року про встановлення нового строку подання звіту.

Так, на переконання Національного банку, ним виконано постанову суду від 22.11.2023 та надано відповідь на запит позивача, а також відповідний звіт.

При цьому, колегія суддів зазначає, що спірні відносини у цьому випадку пов`язані з неналежним виконанням судового рішення.

У заяві відповідач фактично просить роз`яснити спосіб виконання рішення суду.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2024 року у справі № 200/1728/23 задоволено апеляційну скаргу Національного банку України, скасовано ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі № 200/1728/23 в частині задоволення клопотання ОСОБА_1 про встановлення нового строку подання звіту та накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прийнято нову постанову в цій частині, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення нового строку подання звіту. Прийнято звіт Національного банку України, поданий до Донецького окружного адміністративного суду 01.04.2024, про виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду у справі № 200/1728/23. В іншій частині ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі № 200/1728/23 - залишено без змін.

Отже на даний час постанова Першого апеляційного адміністративного суду у справі № 200/1728/23 вважається виконаною, оскільки судом прийнято звіт Національного банку України про виконання постанови суду.

Так, оскільки за положеннями ч.2 ст. 254 КАС України, роз`яснено може бути рішення суду, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання, у даному випадку відсутній предмет роз`яснення судового рішення.

Таким чином, у даному випадку відсутній предмет роз`яснення судового рішення, у задоволені заяви про роз`яснення слід відмовити.

Керуючись ст. ст.229, 241, 242, 243, 248, 254, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Національного банку України про роз`яснення постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі № 200/1728/23.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку ст.328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала складена та підписана 22 липня 2024 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар