Справа № 280/4033/24
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 липня 2024 року Справа № 280/4033/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним пункту наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним пункт 12 Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 207 від 26 липня 2023 року про виключення солдата ОСОБА_4 (номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_2 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті дії вибухової хвилі та полум`я, у зв`язку зі смертю зі списків особового складу частини НОМЕР_2 з 11 листопада 2022 року, та виплати дітям грошового забезпечення за листопад 2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 винести Наказ (по стройовій частині) яким внести зміни до п. 12 Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 207 від 26 липня 2023 року наступного змісту «солдата ОСОБА_4 (номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_2 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті дії вибухової хвилі та полум`я, у зв`язку зі смертю виключити зі списків особового складу частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 з 26 липня 2023 року» та «виплатити дітям грошове забезпечення за листопад, грудень 2022 року, січень-липень 2023 року» - замість «солдата ОСОБА_4 (номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_2 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті дії вибухової хвилі та полум`я, у зв`язку зі смертю виключити зі списків особового складу частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 з 11 листопада 2022 року», та «виплати дітям грошове забезпечення за листопад 2022 року».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є колишньою дружиною загиблого військовослужбовця, від шлюбу з яким має двох неповнолітній дітей та діє в їх інтересах. Зазначає, що ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 при виконанні обов`язків із захисту Батьківщини. Зазначає, що неодноразово зверталась з відповідними запитами про виплату дітям загиблого усіх належних виплат. Відповідач повідомив позивачку, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року було розпочато службове розслідування за фактом загибелі солдата ОСОБА_4 та залишки його тіла були направлені на експертизу ДНК. Свідоцтво про смерть видане 25 травня 2023 року. Після звернення позивача до суду із позовом в адміністративній справі № 280/1713/24 їй стало відомо про винесення відповідачем 26 липня 2023 року наказу № 207, пунктом 12 якого ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу військової частини з 11 листопада 202 року. Зазначає, що оскільки ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , а свідоцтво про смерть видане лише 25 травня 2023 року, оскільки неможливо було провести впізнання тіла, то він вважався зниклим безвісті у цей період. З огляду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року військовій частині НОМЕР_2 не було достовірно відомо про факт загибелі ОСОБА_4 , враховуючи дату видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_7 року), діти загиблого ОСОБА_4 мають право на одержання грошового забезпечення не лише за листопад, як вказано у вищезазначеному наказі, а за період з листопада 2022 року по липень 2023 року. У зв`язку із чим пункт 12 Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 207 від 26 липня 2023 року про виключення солдата ОСОБА_4 (номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_2 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті дії вибухової хвилі та полум`я, у зв`язку зі смертю зі списків особового складу частини НОМЕР_2 з 11 листопада 2022 року, та виплати дітям грошового забезпечення за листопад 2022 року є протиправним, порушує права неповновлітніх дітей загиблого ОСОБА_4 , та є таким, що підлягає скасуванню. З огляду на вказане, позовні вимоги просить задовольнити.

Ухвалою суду від 06 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору.

20 травня 2024 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 24 травня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

10 червня 2024 року представником відповідача до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якій останній заперечує проти задоволення позову та зазначає наступне. Солдат ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті дії вибухової хвилі. Зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 №207 від 26 липня 2023 року визначено виплатити дітям загиблого солдата ОСОБА_4 , щомісячну премію в розмірі 631% посадового окладу відповідно, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу за період з "01" по "30" листопада 2022 року, додаткову винагороду у розмірі 700000 грн. за період з "01" по "30" листопада 2022 року відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, місячного грошового забезпечення за 2022 рік. Також зазначає, що солдат ОСОБА_4 , загинув о 14:00 годин ІНФОРМАЦІЯ_8 року, під час виконання службових обов`язків та бойових завдань з відсічі збройної агресії російської федерації проти України внаслідок застосування ворожого баражуючого боєприпасу типа "Ланцет" з боку противника - окупаційних військ збройних сил російської федерації та підконтрольних їм незаконних збройних формувань по району зосередження вогневої позиції ІНФОРМАЦІЯ_9 біля ІНФОРМАЦІЯ_10. Наголошує, що позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що ОСОБА_4 в період з ІНФОРМАЦІЯ_8 року по 25 травня 2023 року значився як безвісти відсутня особа, тому його діти мають право на отримання відповідних виплат в повному обсязі починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_8 року по дату подання позову. В той же час, позивач не надала суду ніяких доказів про те, що ОСОБА_4 набув такого статусу відповідно до вимог статті 4 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин". Командування військової частини НОМЕР_2 не подавало відповідну заяву до органів МВС України про те, що солдат ОСОБА_4 зник безвісти, оскільки не було сумнівів в тому, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року о 14.00 годині біля ІНФОРМАЦІЯ_10 загинув саме солдат ОСОБА_4 . Крім того, зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. Таким чином, все належне загиблому ОСОБА_4 грошове забезпечення виплачено. Акцентує увагу суду, що під час винесення оскражувнаого в даній справі наказу діяло дві Інструкції, з організації обліку особового складу Збройних Сил України, які командуванням військової частини НОМЕР_2 не порушувались. З огляду на вказане, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

14 червня 2024 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання, у якому остання просить суд витребувати у СВ ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області (юридична адреса: 50065, Металургійний, Кривий Ріг, вул. Стрельникова, 2а) належним чином завірені матеріали кримінального провадження № 0001500 від 11 листопада 2022 року.

Ухвалою суду від 17 червня 2024 року у задоволенні вищезазначеного клопотання відмовлено.

Також, від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 17 червня 2024 року у задоволенні вищезазначеного клопотання відмовлено.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною 4 статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №65 від 15 березня 2022 року (по стройовій частині) солдат ОСОБА_4 15 березня 2022 року прибув для подальшого проходження військової служби із військової частини НОМЕР_4 до військової частини НОМЕР_2 та був зарахований на всі види забезпечення включаючи грошове.

Згідно Сповіщення №82 від 15 листопада 2022 року, батько ОСОБА_4 був сповіщений про загибель свого сина, ІНФОРМАЦІЯ_8 року під час виконання бойового завдання в результаті атаки ворожого БПЛА поблизу АДРЕСА_3 .

Рапортом командира ІНФОРМАЦІЯ_9 військової частини НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_8 року на ім`я Командира ВЧ НОМЕР_2 доведено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року о 14:00 в районі Біляєвка, на вогневій позиції в результаті атаки дроном було бойове поранення та загибель одного військовослужбовця.

На виконання наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_8 року №337 проведено службове розслідування за фактом поранень та загибелі військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 видане 25 травня 2023 року.

Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 27 травня 2023 року №230 "Про підсумки службового розслідування за фактом загибелі та отримання поранень особовим складом внаслідок застосування ворожого баражую чого боєприпаса ІНФОРМАЦІЯ_8 року", подія трапилась біля населеного пункту Біляевка Херсонської області, ІНФОРМАЦІЯ_8 року о 14.00 годин. Ураження нанесено ймовірно баражуючим боєприпасом типу "Ланцет" з боку збройних сил російської федерації, в результаті отримали поранення військовослужбовці НОМЕР_5 гарматної артилерійської батареї, а саме: солдат ОСОБА_5 , матрос ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 , матрос ОСОБА_8 , рядовий ОСОБА_9 , матрос ОСОБА_10 , матрос ОСОБА_11 , солдат ОСОБА_12 , а також один військовослужбовець внаслідок обстрілу загинув, а саме матрос ОСОБА_4 .

Внаслідок ймовірного застосування баражуючим боєприпасом типу "Ланцет" солдат ОСОБА_13 отримав поранення не сумісне з життям та його тіло було доставлено до судово - медичної експертизи м. Дніпро, Дніпропетровської області.

26 травня 2023 року військовою частиною НОМЕР_2 за реєстраційним № НОМЕР_6 отримано довідку про причини смерті ОСОБА_14 від 19 травня 2023 року № 2819 та лікарське свідоцтво про смерть від 11 листопада 2022 року № 2819, висновок експерта судово-медичної експертизи від 27 квітня 2023 року №157/161-МГ.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 27 травня 2023 року №230 наказано, зокрема, номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 , вважати таким, що загинув о 14:00 годин ІНФОРМАЦІЯ_8 року, під час виконання службових обов`язків та бойових завдань з відсічі збройної агресії російської федерації проти України внаслідок застосування ворожого баражуючого боєприпаса типу "Ланцет" з боку противника - окупаційних військ Збройних сил російської федерації та підконтрольних їм незаконних збройних формувань по району зосередження вогневої позиції ІНФОРМАЦІЯ_9 біля ІНФОРМАЦІЯ_10.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 26 липня 2023 року №207 солдата ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку зі смертю виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення при військовій частини НОМЕР_2 з 11 листопада 2022 року.

Також, відповідно до вказаного наказу, наказано:

- виплатити дітям, а у зв`язку з тим що діти не досягли повнолітнього віку виплатити законному представнику дітей, загиблого щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 631% посадового окладу відповідно до телеграми Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2022 року та наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року зі змінами "Про затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам";

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років відповідно до телеграми Міністерства оборони України № 248/9240 від 28 грудня 2018 року, наказу Міністерства оборони України від "07" червня 2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" та телеграми рішення Міністерства оборони України від "04" березня 2022 року №248/1210, за період з 01 по 30 листопада 2022 року;

- виплатити дітям, а у зв`язку з тим що діти не досягли повнолітнього віку виплатити законному представнику дітей, загиблого додаткову винагороду у розмірі 700000 грн. пропорційно із розрахунку на місяць за період з 01 по 30 листопада 2022 року, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- виплатити дітям, а у зв`язку з тим що діти не досягли повнолітнього віку виплатити законному представник) дітей, загиблого матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, місячного грошового забезпечення за 2022 рік, відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особа".

Вважаючи, що достовірна інформація щодо загибелі ОСОБА_4 у відповідача з`явилась лише 25 травня 2023 року, у період з ІНФОРМАЦІЯ_8 року по 25 травня 2023 року ОСОБА_4 був зниклим безвісті, а відтак не міг бути виключений із особового складу військової частини до 25 травня 2023 року, та вважаючи, що за цей період позивач, як законний представник його дітей, має право на отримання додаткової винагороди у відповідності до Постанови КМУ№3168 та Наказу МОУ №260, вона звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

24 лютого 2022 року прийнято Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

24 лютого 2022 року прийнято Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію".

28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 цієї Постанови №168 (у редакції, чинній у спірний період) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, ІНФОРМАЦІЯ_13, ІНФОРМАЦІЯ_14, ІНФОРМАЦІЯ_15, ІНФОРМАЦІЯ_16, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, ІНФОРМАЦІЯ_11, ІНФОРМАЦІЯ_12, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Як передбачено абзацом першим частини 6 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначений Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 30 листопада 2016 року №884, (далі - Порядок №884, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У цьому Порядку під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку №884).

Пунктом третім Порядку №884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 4 Порядку №884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Згідно із абзацом четвертим пункту 6 Порядку №884, виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Відповідно до пункту 16 Розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 не виключаються із списків особового складу військової частини, а обліковуються як тимчасово відсутні особи, зокрема, які зникли безвісти - до визнання їх у судовому порядку безвісно відсутніми або оголошеними померлими.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 впершу чергу вказує про те, що її колишній чоловік ОСОБА_4 вважався зниклим безвісти у період з ІНФОРМАЦІЯ_8 року по 25 травня 2023 року.

В той же час, докази, на підтвердження того, що ОСОБА_4 вважався зниклим безвісти у вказаний період до суду разом із позовом не надано.

При цьому, відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" від 12 липня 2018 року №2505-VІІІ, правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, має набуватися.

Відповідно до вказаного Закону, особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, визначено статтею Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин".

Так, відповідно до статті 4 вказаного Закону, особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Як зазначалось раніше, у мотивувальній частині позову ОСОБА_1 вказує про те, що її колишній чоловік ОСОБА_4 вважався зниклим безвісти з ІНФОРМАЦІЯ_8 року по 25 травня 2023 року.

В той же час, жодні докази того, що ОСОБА_4 вважався зниклим безвісти та набув правового статусу зниклої безвісти особо у розумінні Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" від 12 липня 2018 року №2505-VІІІ в матеріалах справи відсутні.

Більш того, згідно відзиву на позовну заяву, командуванням ВЧ НОМЕР_2 не подавались заяви до органів МВС про те, що ОСОБА_4 зник безвісти, оскільки факт його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_8 року не викликав у відповідача сумніву.

Вказане, зокрема підтверджується сповіщенням членів сім`ї загиблого ОСОБА_4 про загибель у листопаді 2022 року №82 від 15 листопада 2022 року, про наявність якого у позові вказує позивач.

З урахуванням вищевикладеного ОСОБА_4 не набував правового статусу особи, яка зникла безвісти за особливих обставин. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що сам по собі факт того, що ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , а довідка про причини смерті датована 19 травня 2023 року, а свідоцтво про смерть видане 25 травня 2023 року, не свідчить про наявність у ОСОБА_4 статусу особи, яка вважається зниклою безвісти.

Вищезазначене спростовує доводи позивача відносно того, що враховуючи дату видачі про смерть ОСОБА_4 (25 травня 2023 року), у період з ІНФОРМАЦІЯ_8 року по 25 травня 2023 року позивач вважався безвісти відсутнім.

З приводу доводів позивача відносно того, що відповідач протиправно виключив загиблого ОСОБА_4 з особового складу військової частини 11 листопада 2022 року наказом віл 26 липня 2023 року № 207, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі - Інструкція № 280), яка відображає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників (далі - особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (далі - військовий навчальний заклад), установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), органі управління ІНФОРМАЦІЯ_12 (далі - Держспецтрансслужба), бригадах, полках, окремих батальйонах, підрозділах охорони, органах забезпечення, навчальному центрі, закладах, підприємствах та установах, що входять до складу Держспецтрансслужби; завдання і види обліку, призначення облікових документів, порядок їх складання і ведення; обов`язки посадових осіб, відповідальних за організацію і ведення обліку особового складу; порядок обліку загальних (безповоротних та тимчасових) втрат особового складу; порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу та витягів із них.

Пунктом 21 Розділу ХІІ Інструкції № 280 у редакції, чинній станом на дату винесення оскаржуваного наказу, передбачено, що загиблі (померлі) офіцери, особи рядового, сержантського і старшинського складу виключаються із списків особового складу Збройних Сил (Держспецтрансслужби) наказами по особовому складу в порядку, установленому пунктами 3 та 5 розділу X цієї Інструкції.

З урахуванням пункту 5 розділу Х Інструкції № 280 виключення із списків особового складу Збройних Сил (Держспецтрансслужби) офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, визнаних судом безвісно відсутніми або оголошених померлими, на підставі рішень суду про таке визнання або оголошення здійснюється наказами по особовому складу посадових осіб, визначених пунктом 247 Положення, яким надсилається клопотання про виключення із списків особового складу Збройних Сил (Держспецтрансслужби) довільної форми з доданням до нього копії відповідного рішення суду. Виключення із списків особового складу Збройних Сил (Держспецтрансслужби) сержантів і солдатів, визнаних судом безвісно відсутніми або оголошених померлими, на підставі рішень суду про таке визнання або оголошення, здійснюється наказами по стройовій частині посадових осіб, визначених пунктом 247 Положення.

Відповідно пункту 247 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 в редакції від 18 липня 2023 року № 439/2023 - виключення зі списків особового складу Збройних Сил України військовослужбовців, визнаних судом безвісно відсутніми чи оголошених померлими, здійснюється на підставі рішень суду про таке визнання чи оголошення:

1) у мирний час та під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану): осіб офіцерського складу - Міністром оборони України;

осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу - командувачами видів Збройних Сил України, прирівняними до них особами і вище;

2) під час дії воєнного стану:

осіб офіцерського складу - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України і вище, командиром військової частини НОМЕР_7 , керівником служби персоналу Міністерства оборони України;

осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і вище.

Відповідно пункту 19 Розділу ХІІ Інструкції № 280, під час дії особливого періоду - особовий склад, який вибув із військових частин, виключається із списків особового складу військових частин у строки, установлені пунктом 15 розділу II цієї Інструкції.

Згідно пункту 15 Розділу ІІ Інструкції № 280 виключення із списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки - осіб які померли від хвороби, загинули внаслідок трагічного випадку - з наступного після загибелі (смерті) дня.

Так, згідно свідоцтва про смерть від 25 травня 2023 року Серії НОМЕР_8 , копія якого міститься в матеріалах справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відтак, з урахуванням пункту 15 Розділу ІІ Інструкції № 280, яка діяла під час виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_4 правомірно виключений оскаржуваним наказом з особового складу Військової частини НОМЕР_2 саме з 11 листопада 2022 року.

Вищезазначене спростовує доводи позивача з приводу наявності у відповідача підстав для виключення загиблого ОСОБА_4 з особового складу військової частини НОМЕР_2 тільки після 25 травня 2023 року, а також свідчить про відсутність підстав для визнання протиправним пункту 12 оскаржуваного наказу від 26 липня 2023 року №207.

Що ж стосується посилань позивача на Наказ Міністерства оборони України №333 від 26 травня 2014 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 червня 2014 року за №611/25388 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України», яким виключення з особового складу військової частини передбачалось після отримання документів, що засвідчують смерть, суд зазначає, що вказаний наказ 25 листопада 2022 року втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони України №280 від 15 вересня 2022 року, яким затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2022 року за №1407/38743.

Станом на дату видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_4 (25 травня 2023 року), яке за своєю суттю є документом, що засвідчує смерть, а також станом на дату прийняття оскаржуваного наказу, положення Наказу Міністерства оборони України №333 від 26 травня 2014 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 червня 2014 року за №611/25388 втратили чинність, відтак застосуванню до спірних правовідносин підлягають саме положення Наказу Міністерства оборони України №280 від 15 вересня 2022 року, яким затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2022 року за №1407/38743.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для визнання протиправним пункту 12 Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 207 від 26 липня 2023 року.

З огляду на вказане, підстав для задоволення похідної вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача внести зміни до пункту 12 Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 207 від 26 липня 2023 року суд також не вбачає.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

З огляду на вищевказане суд визнає необґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи позивача висновків суду не спростовують, при цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 "Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першої статті 72 та частини першої статті 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

На виконання частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем обґрунтованість заявлених вимог належними та допустимими доказами не довів.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним пункту наказу та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 23 липня 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов