Справа № 500/3135/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3135/24

18 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 29.01.2024 № 59, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до спеціального стажу роботи, що визначає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, періоди роботи ОСОБА_1 на посадах методиста і вчителя математики в державних навчальних закладах І-ІІ рівня акредитації з 01.09.1995 по 01.10.2011 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вважаючи, що має право згідно з п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на отримання грошової допомоги при виході на пенсію у розмірі десяти місячних пенсій, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про її виплату. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в рішенні від 29.01.2024 № 59 відмовило ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, з мотивів відсутності у неї на день досягнення пенсійного віку достатнього стажу роботи, що дає право на грошову допомогу.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 перебував в період роботи з 01.09.1995 по 01.10.2011 на посаді методиста з правом контролю за навчально-виробничим процесом і читанням годин математики, а обсяг викладацької роботи за вказані навчальні роки складає більше 180 годин, що в сукупності з іншим спеціальним стажем надає право на грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, позивач вважає таку відмову протиправною, що, власне, і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано до суду відзив на позовну заяву, просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивачу з 18.12.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 22.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №59 від 29.01.2024 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та конкретизовано причини такої відмови.

Наголошує, що Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право па пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, (далі Перелік №909) є вичерпним і застосовується тільки для осіб, які працюють в цих закладах і на зазначених посадах за основним місцем роботи. До стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, не зараховано період роботи з 11.09.1995 по 01.10.2011 (згідно записів у трудовій книжці позивача), оскільки у вказаний період позивач працювала методистом з правом контролю за навчально-виробничим процесом. У зв`язку з відсутністю необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстави для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області подано до суду відзив на позовну заяву, просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою від 09.01.2024 (встановленого взірця) про призначення пенсії за віком звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додавши пакет документів. Після реєстрації даної заяви та сканування доданих копій документів засобами програмного забезпечення розглянуто подану заяву від 09.01.2024 разом із документами ОСОБА_1 і прийнято рішення, яким призначено пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18.12.2023. Потім, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою від 22.01.2024 (встановленого взірця) про перерахунок пенсії за віком, а саме допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами щодо виплати одноразової допомоги у розмірі десяти пенсій, додавши пакет документів. Після реєстрації даної заяви та сканування доданих копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яким розглянуто подану заяву від 22.01.2024 разом із документами ОСОБА_1 і прийнято рішення від 29.01.2024, яким відмовлено в проведенні перерахунку пенсії щодо допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами щодо виплати одноразової допомоги у розмірі десяти пенсій. Позивачем подано копію трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1986. За даними трудової книжки позивачки час роботи в закладах державної та комунальної форми власності на посадах передбачених Переліком №909 складає 20 років 10 місяців 29 днів. Згідно з Переліком №909 посада методиста професійно-технічного навчального закладу не належить до посад, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, отже період з 01.09.1995 по 01.10.2011 не зараховується до стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У відповіді на відзив позивачем відзначено, що у спірний період працював за сумісництвом на посадах педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати) та з обсягом понад 180 викладацьких годин на навчальний рік. Також, підтверджує спеціальний стаж позивача, як методиста і вчителя, Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, де вказано, що посади методиста і вчителя у вищому навчальному закладі І-ІІ рівня акредитації відносяться до посад педагогічних працівників.

Зарахований до страхового стажу період на момент звернення за пенсією складає 20 років 10 місяців 29 днів на посаді працівників освіти та не зараховані 16 років 1 місяць згідно трудової книжки, загалом складають 36 років 11 місяців 29 днів, що перевищує необхідний стаж в розмірі 30 років, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

У запереченні Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області зазначено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 у період з 01.09.1995 по 01.10.2011 працювала на посаді методиста, а серед переліку посад визначених Переліком №909 відсутня посада методиста, то відсутні підстави для зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги періоду роботи з 01.09.1995 по 01.10.2011. Оскільки немає необхідного (30 років) стажу роботи на посадах, передбачених Переліком, права на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази та пояснення, викладених у заявах по суті справи, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.12.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

22.01.2024 позивач звернуся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 29.01.2024 № 59 позивачу відмовлено в призначенні грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій з мотивів відсутності достатнього стажу. Стаж, який визначає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, становить 20 років 10 місяців 29 днів. За результатами розгляду поданих документів до стажу, який дає право на виплату одноразової допомоги, відповідно до згідно п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не зараховано період з 01.09.1995 по 01.10.2011 на посаді методиста з правом контролю за навчально-виробничим процесом, оскільки така посада не передбачена в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право па пенсію за вислугу років.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як передбачено п.7-1розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Кабінету Міністрів Україні 23.11.2011 № 1191 (далі Порядок №1191).

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно п.5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Як встановлено судом, вихід на пенсію саме з посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а також неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії відповідачем не заперечується та не є спірним у справі.

З матеріалів справи видно, шо згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1986 ОСОБА_1 :

з 01.09.1981 по 05.07.1986 навчалась у Тернопільському державному педагогічному інституті;

з 15.08.1986 по 29.08.1989 прийнята на роботу вчителем математики і фізики у Вишневецьке ПТУ-5;

з 29.08.1989 переведена на посаду завідувача учбовою частиною;

з 23.08.1991 переведена на посаду заступника директора по учбовій роботі;

з 01.09.1995 переведена з посади заступника директора по учбовій роботі на посаду методиста з правом контролю навчально-виробничої роботи з читанням годин математики;

з 01.10.2011 переведена з посади методиста на посаду заступника директора по навчально-виробничої роботі.

з 01.01.2013 Вишневецьке ПТУ-5 перейменовано на ДНЗ "Вишнівецький професійний ліцей".

Згідно атестаційного листа від 28.06.1996, ОСОБА_1 старший методист, вчитель математики, має педагогічний стаж 10 років. За результатами атестації: відповідає займаній посаді, присвоєно категорію викладача II категорії.

Згідно атестаційного листа від 17.06.2003, ОСОБА_1 має стаж безпосередньої педагогічної роботи 17 років, посада методист, вчитель математики. За результатами атестації: відповідає займаній посаді, встановлено кваліфікацію "Спеціаліст вищої категорії".

Згідно атестаційного листа від 21.03.2008, ОСОБА_1 має 22 роки безпосередньої педагогічної роботи: вчитель математики і фізики. За результатами атестації: підтверджено кваліфікацію "Спеціаліст вищої категорії".

Згідно атестаційного листа від 25.04.2013, ОСОБА_1 на час атестації заст. директора по НВР, викладач математики ДНЗ "Вишнівецький професійний ліцей", загальний стаж педагогічної діяльності (роботи за спеціальністю) 27 років.

Згідно атестаційного листа від 24.04.2014, ОСОБА_1 - на час атестації заст. директора по НВР ДНЗ "Вишнівецький професійний ліцей", загальний стаж педагогічної діяльності (роботи за спеціальністю) 28 років.

Згідно атестаційного листа від 25.04.2019, ОСОБА_1 на час атестації заст. директора по НВР ДНЗ "Вишнівецький професійний ліцей", загальний стаж педагогічної діяльності (роботи за спеціальністю) 32 років.

Відмовляючи позивачу у виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у рішенні від 29.01.2024 № 59 послалось на недостатній страховий стаж, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

За позицією Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на виплату одноразової допомоги, відповідно до згідно п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи позивача з 01.09.1995 по 01.10.2011 на посаді методиста з правом контролю за навчально-виробничим процесом, оскільки така посада не передбачена в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право па пенсію за вислугу років.

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Посада методиста не зазначається у Переліку № 909.

Приписами ст.45 Закону України "Про професійно-технічну освіту" передбачено, що до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать викладачі, педагоги професійного навчання, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники фізичного виховання, керівники професійно-технічних навчальних закладів, науково-методичних та навчально-методичних установ, їх заступники та інші працівники, діяльність яких пов`язана з організацією і забезпеченням навчально-виховного процесу. Педагогічною діяльністю у професійно-технічних навчальних закладах та установах професійно-технічної освіти можуть займатися особи, які мають відповідну професійну освіту та професійно-педагогічну підготовку, моральні якості і фізичний стан яких дає змогу виконувати обов`язки педагогічного працівника.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада "методист" включена до переліку посад педагогічних працівників.

Таким чином, у вказаному Переліку посада методиста віднесена до посад педагогічних працівників, а тому період перебування на такій підлягає зарахуванню до спеціального стажу у розумінні п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Разом з тим, суд зауважує, що позивач згідно записів її трудової книжки в період роботи з 01.09.1995 по 01.10.2011 перебував на посаді методиста з правом контролю за навчально-виробничим процесом і читанням годин математики.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 звернула увагу, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації.

Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу (п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 № 245). Тобто, працівник може працювати за сумісництвом не більше, ніж на 0,5 ставки.

Приписами п.4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 № 78 "Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України "Про освіту", частини першої статті 25 Закону України "Про загальну середню освіту", частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України "Про позашкільну освіту", визначено, що працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.

Працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховується період роботи на цих посадах.

Виходячи з зазначених вище норм, зарахування роботи на посаді викладача до спеціального педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати).

Як слідує з довідкою ДНЗ "Вишнівецький професійний ліцей" №110 від 15.04.2024 ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата, як викладачу математики, за наступну кількість годин:

1994-1995 роки 167 годин, що становить 23% ставки;

1995-1996 роки 245 годин, що становить 34% ставки;

1996-1997 роки 272 години, що становить 37% ставки;

1997-1998 роки 291 годину, що становить 40% ставки

1998-1999 роки 252 години, що становить 35% ставки;

1999-2000 роки 305 годин, що становить 42% ставки

2000-2001 роки 324 години, що становить 45% ставки;

2001-2002 роки 275 годин, що становить 38 % ставки;

2002-2003 роки 361 година, що становить 50 % ставки;

2003-2004 роки 357 годин, що становить 49 % ставки;

2004-2005 роки 361 годин, що становить 50 % ставки;

2005-2006 роки 360 годин, що становить 50 % ставки;

2006-2007 роки 309 годин, що становить 43 % ставки;

2007-2008 роки 243 годин, що становить 33 % ставки;

2008-2009 роки 360 годин, що становить 50 % ставки;

2009-2010 роки 333 годин, що становить 46 % ставки;

2010-2011 роки 332 годин, що становить 46 % ставки;

2011-2012 роки 250 годин, що становить 34 % ставки.

Враховуючи, що у спірний період з 01.09.1995 по 01.10.2011 позивач працювала на посаді методиста, що є педагогічною посадою, з правом контролю за навчально-виробничим процесом і читанням годин математики, як викладачем, не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати) та з обсягом понад 180 викладацьких годин на навчальний рік, суд приходить до висновку про те, що вказаний період роботи, слід зарахувати до спеціального стажу, який дає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років як педагогічному працівнику.

Отже зібраними у справі доказами підтверджується обставини щодо наявності у позивача спеціального стажу в обсязі понад 30 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення",

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій неодноразово висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17, у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 234/13835/17, від 28.02.2019 у справі № 718/2293/16-а, від 05.03.2019 у справі № 686/9307/17, від 12.03.2019 року по справі № 647/514/17, від 13.03.2019 по справі № 602/958/16-а, від 19.03.2019 по справі №466/5637/17, згідно з якою право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в першу чергу пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Суд наголошує, що до призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 не отримувала будь-яку пенсію, станом на день досягнення пенсійного віку він працював у закладах та установах державної та/або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та стаж роботи на таких посадах на момент досягнення пенсійного віку становив понад 30 років, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно та висновків суду у даному рішенні.

Отже, позивач підпадає під дію п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а дійшов висновку про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 29.01.2024 № 59 про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню, та необхідність відновлення порушених прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання провести відповідне нарахування та виплату, з у рахуванням періоду роботи з 01.09.1995 по 01.10.2011 на посаді методиста з правом контролю за навчально-виробничим процесом і читанням годин математики, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до приписів розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3).

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні грошової допомоги.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача, яким у цьому випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 605,60 грн. згідно квитанції № від 14.05.2024 на суму 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 29.01.2024 № 59 про відмову ОСОБА_1 в призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням періоду роботи з 01.09.1995 по 01.10.2011 на посаді методиста з правом контролю за навчально-виробничим процесом і читанням годин математики.

Відмовити в задоволенні інших вимог.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 липня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: с.Федьківці, Кременецький р-н, Тернопільська обл., 47357, РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м.Львів, Львівський р-н, Львівська обл., 79016, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.