Справа № 200/3548/24
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року Справа№200/3548/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2024 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 28 березня 2024 року № 19 про відмову позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, прийнятого за результатами розгляду заяви від 20 березня 2024 року;

зобов`язання відповідача зарахувати позивачеві до страхового стажу період роботи з 28 липня 1990 року по 20 жовтня 1990 року; період строкової військової служби з 07 червня 1987 року по 30 травня 1989 року;

до пільгового стажу за вислугу років період роботи з 01 червня 1991 року по 02 липня 2002 року;

до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи з 01 серпня 2002 року по 30 листопада 2010 року; з 01 грудня 2010 року по 09 січня 2012 року; з 19 грудня 2013 року по 20 березня 2024 року (дату звернення із заявою про призначення пенсії) та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24 грудня 2023 року.

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю незарахування вищевказаних спірних періодів. Позивач вважає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а тому визначені відповідачем обставини не можуть впливати на конституційне право позивача щодо належного пенсійного забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25 червня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у позові з підстав, викладених в оскаржуваному рішенні.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

20 березня 2024 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28 березня 2024 року № 19 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з огляду на відсутність стажу роботи за спеціальністю 12 років 6 місяців.

Рішенням визначено, що страховий стаж становить 33 роки 09 місяців 22 дні; стаж за вислугу років 03 роки 0 місяців 0 днів; стаж за списком № 2 09 років 0 місяців 02 дні.

Визначений цим рішення страховий стаж відрізняється від стажу, що визначений наступним рішенням, тому суд, врахувавши відомості третього документу «Аналіз права», вважає правильним страховий стаж 33 роки 09 місяців 21 день.

За змістом рішення до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 28 липня 1990 року по 20 жовтня 1990 року відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в графі 4 трудової книжки відсутні відомості про накази про прийняття та звільнення. Крім того, запис про припинення трудових відносин не засвідчений печаткою підприємства або відповідною печаткою відділу кадрів, що суперечить вимогам пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудової книжки працівників;

період строкової військової служби з 01 липня 1987 року по 30 червня 1989 року відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , оскільки у військовому квитку наявне виправлення в даті звільнення з військової служби (суд вважає правильним період з 07 червня 1987 року по 30 травня 1989 року, оскільки він відповідає відомостям трудової книжки та військового квитка).

До стажу роботи за вислугу років не зараховано відомості згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» від 18 березня 2024 року № 20, оскільки дане товариство не є правонаступником Кіндратівського вогнетривкого заводу «Червона зірка».

Іншим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28 березня 2024 року № 19 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з огляду на відсутність пільгового стажу роботи - 12 років 6 місяців.

Рішенням визначено, що страховий стаж становить 33 роки 09 місяців 21 день; стаж за списком № 2 08 років 02 місяці 13 днів.

Визначений цим рішення стаж за списком № 2 відрізняється від стажу, що визначений попереднім рішенням, тому суд, врахувавши відомості третього документу «Аналіз права», вважає правильним стаж за списком № 2 09 років 0 місяців 02 дні.

За змістом цього рішення до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 28 липня 1990 року по 20 жовтня 1990 року та період строкової військової служби з 01 липня 1987 року по 30 червня 1989 року (суд вважає правильним період з 07 червня 1987 року по 30 травня 1989 року, оскільки він відповідає відомостям трудової книжки та військового квитка) з зазначених вище підстав.

Позивач оскаржує одне рішення, проте спірні періоди визначено обома рішеннями, а тому на підставі частини другої статті 9 КАС України з метою ефективного захисту прав позивача правовій оцінці підлягають обидва прийнятих рішення.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд доходить таких висновків.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Абзацом 1 пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення із заявою про призначення пенсії, а саме станом на 20 березня 2024 року, досягнув 55 років, що є достатнім за віковим критерієм для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, визначених частиною другою статті 114 Закону № 1058-IV.

Пенсія за віком згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Звернення позивача відбулося з дотримання встановленого трьох місячного строку.

Оскаржуваним рішенням відповідача встановлено, що страховий стаж позивача складає більше 30 років, спірним є питання щодо наявності необхідного пільгового стажу.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. […].

Записами № 8-17 трудової книжки НОМЕР_1 встановлено, що 03 січня 1991 року позивача прийнято вантажником до залізничного цеху до Кіндратівського вогнетривкого заводу «Червона зірка»; 01 червня 1991 року - переведено складачем потягів 4 розряду в тому ж цехові; 03 липня 2002 року - переведено в цех № 2 укладачем-пакувальником 3 розряду; 01 серпня 2002 року - переведено обпалювачем на печах 4 розряду цеху № 2; 01 грудня 2010 року - переведено сортувальником напівфабрикату та виробів 2 розряду в тому ж цехові; 01 листопада 2011 року - переведено сортувальником напівфабрикату та виробів 2 розряду до цеху № 3; 10 січня 2012 року - переведено наладчиком автоматів та напівавтоматів 5 розряду до цеху № 1; 02 липня 2013 року - звільнено за угодою сторін.

Ці записи відповідають спірним періодам з 01 серпня 2002 року по 30 листопада 2010 року; з 01 грудня 2010 року по 09 січня 2012 року.

За формою РС-право із загального періоду з 01 серпня 2002 року по 30 листопада 2010 року до пільгового стажу за списком № 2 не зараховано наступні періоди: 26 грудня 2004 року (один день), з 14 листопада 2008 року по 19 листопада 2008 року, 04 грудня 2008 року (один день), з 10 січня 2009 року по 16 січня 2009 року, з 20 березня 2009 року по 31 березня 2009 року, з 01 квітня 2009 року по 12 квітня 2009 року, 22 квітня 2009 року (один день), з 05 травня 2009 року по 08 травня 2009 року, 15 грудня 2009 року (один день), з 27 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року.

Ці періоди зараховано відповідачем лише до страхового стажу.

Отже, спірним слід вважати не загальний період, а лише вищенаведені окремі періоди.

За відомості довідки від 18 березня 2024 року № 20 суд вбачає, що незарахування обумовлено тим, що в періоди з 14 листопада 2008 року по 19 листопада 2008 року, 04 грудня 2008 року (один день), з 10 січня 2009 року по 16 січня 2009 року, з 20 березня 2009 року по 31 березня 2009 року, з 01 квітня 2009 року по 12 квітня 2009 року, 22 квітня 2009 року (один день), з 05 травня 2009 року по 08 травня 2009 року, 15 грудня 2009 року (один день) позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати (7 днів у 2008 році, 37 днів у 2009 році).

Позивач також знаходився у відпустках без збереження заробітної плати 22 січня 2010 року (один день), 26 січня 2010 року (один день), 21 травня 2010 року (один день), 02 серпня 2010 року (один день), 06 жовтня 2010 року (один день), які охоплюються одним незарахованим відповідачем до пільгового стажу періодом з 27 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року.

Оцінюючи правомірність незарахування відповідачем до пільгового стажу періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати, суд виходить із правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі № 423/2860/16-а.

Відповідно до вказаної позиції час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Оскільки безпосередніх доказів пов`язаності відпусток з виробничою необхідністю не надано, то суд виходить з інформації, зазначеної в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5), відповідно до якої період роботи з 01 серпня 2002 року по 31 грудня 2008 року визначено як пільговий відповідно до коду ЗП3013Б1 (працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 […]). Частина періоду з 01 січня 2009 року по 30 листопада 2010 року формою ОК-5 не віднесена до пільгового стажу.

Таким чином, відповідачем правомірно не зараховано лише частину періодів перебування у відпустках без збереження заробітної плати: 12 квітня 2009 року, 22 квітня 2009 року (один день), з 05 травня 2009 року по 08 травня 2009 року, 15 грудня 2009 року (один день), оскільки вони виходять за межі 1 місяця в календарному році.

На підтвердження пільгового характеру роботи суду надана довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» від 18 березня 2024 року № 20, за відомостями якої позивач користується правом на призначення пенсії за списком № 2 за наступними періодами: з 01 серпня 2002 року по 25 грудня 2004 року, з 27 грудня 2004 року по 26 грудня 2009 року, з 01 грудня 2010 року по 31 жовтня 2011 року.

Отже, довідкою не охоплено періоди: 26 грудня 2004 року, з 27 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року, які за відомостями форми РС-право відповідачем не зараховано до пільгового стажу.

Із викладених обставин суд вбачає, що при вирішенні питання щодо призначення позивачеві пенсії відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV відповідачем враховано довідку від 18 березня 2024 року № 20 і періоди зараховано згідно з її відомостями.

Про підстави незарахування періодів: 26 грудня 2004 року, з 27 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року ні товариством, ні сторонами не зазначено. Наявні в матеріалах справи докази не дозволяють встановити ці підстави.

З огляду на це суд враховує відомості довідки від 18 березня 2024 року № 20, а також форми ОК-5, якою період роботи з 27 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року також не віднесено до пільгового стажу, та вважає правомірним незарахування 26 грудня 2004 року, з 27 грудня 2009 року по 30 листопада 2010 року через недостатність та суперечливість доказів, які оцінюються в їх сукупності.

Таким чином, підлягають зарахуванню до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи: з 14 листопада 2008 року по 19 листопада 2008 року, 04 грудня 2008 року (один день), з 10 січня 2009 року по 16 січня 2009 року, з 20 березня 2009 року по 31 березня 2009 року, з 01 квітня 2009 року по 11 квітня 2009 року.

За формою РС-право із загального періоду з 01 грудня 2010 року по 09 січня 2012 року до пільгового стажу за списком № 2 не зараховано лише період з 01 листопада 2011 року по 09 січня 2012 року.

Цей період зараховано відповідачем лише до страхового стажу.

Отже, спірним слід вважати не загальний період, а лише його частину.

На підтвердження пільгового характеру роботи довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній не надана, але в матеріалах справи наявний наказ про проведення атестації.

За інформацією, зазначеною в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5), період роботи з 01 листопада 2011 року по 09 січня 2012 року визначено як пільговий відповідно до коду ЗП3013Б1 (працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 […]).

З огляду на це період роботи з 01 листопада 2011 року по 09 січня 2012 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу за списком № 2 на підставі записів трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Записом № 20 трудової книжки НОМЕР_1 встановлено, що 19 грудня 2013 року позивача прийнято знімачем-укладальником заготовок, мас та готових виробів 3 розряду до цеху № 3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод»; запис про звільнення позивача відсутний.

Ці записи відповідають спірному періоду з 19 грудня 2013 року по 20 березня 2024 року (дату звернення із заявою про призначення пенсії).

За формою РС-право весь спірний період не зараховано до пільгового стажу за списком № 2, при цьому окремі періоди із загального не зараховано також і до страхового стажу, а саме: з 01 березня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 липня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 березня 2023 року, з 01 липня 2023 року по 31 серпня 2023 року, з 01 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року, з 01 січня 2024 по 20 березня 2024 року.

У рішенні не зазначено підстав незарахування вказаних періодів до страхового стажу, проте за формою ОК-5 у ці періоди позивачеві не нараховувалась заробітна плата та відповідно страхові внески не сплачувались, окрім періоду з 01 лютого 2024 року по 31 березня 2024 року.

Позивач не визначає спірним незарахування цього періоду до страхового стажу, але з метою ефективного захисту його прав суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає необхідним зазначити, що період з 01 лютого 2024 року по 20 березня 2024 року підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Для підтвердження пільгового характеру роботи в зараховані до страхового стажу періоди з 19 грудня 2013 року по 28 лютого 2022 року, з 01 травня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року, з 01 вересня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, з 01 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року, а також з 01 лютого 2024 року по 20 березня 2024 року довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній не надана.

Згідно з інформацією, зазначеною в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5 станом на 26 червня 2024 року), загальний період роботи з 19 грудня 2013 року по 20 березня 2024 року не визначено як пільговий.

Одночасно пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 383), встановлено, що […] до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

З огляду на цю норму суд застосовує чинну на період роботи постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16 січня 2003 року № 36 (далі - постанова № 36), відповідно до пункту «а» розділу V якої посада знімача-укладальника заготовок, мас та готових виробів віднесена до списку № 2.

Дія постанови № 36 не охоплює весь спірний період роботи, оскільки строк дії постанови з 16 січня 2003 року по 24 червня 2016 року. З 24 червня 2016 року діє постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 24 червня 2016 року № 461 (далі - постанова № 461), згідно з розділом V якої посада знімача-укладальника заготовок, мас та готових виробів віднесена до списку № 2.

Таким чином, аналіз норм законодавства та відомостей трудової книжки свідчить про зайнятість позивача в періоди з 19 грудня 2013 року по 28 лютого 2022 року, з 01 травня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року, з 01 вересня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, з 01 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року, з 01 лютого 2024 року по 20 березня 2024 року за відповідними професіями (посадами), які віднесені до списку № 2.

Доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці при виконанні шкідливих робіт, та інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеними професіями у спірні періоди, суду не надано.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 25 жовтня 2019 року у справі № 520/15028/16-а, відповідно до якої факт та своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах, ненадання суду доказів своєчасно проведеної атестації не є підставою для відмови в зарахуванні спірних періодів.

Таким чином, підлягають зарахуванню до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи: 19 грудня 2013 року по 28 лютого 2022 року, з 01 травня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року, з 01 вересня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, з 01 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року, з 01 лютого 2024 року по 20 березня 2024 року.

Вищезазначеними записами трудової книжки НОМЕР_1 охоплюється також спірний період роботи з 01 червня 1991 року по 02 липня 2002 року, в який позивач працював на посаді складача потягів 4 розряду в залізничному цехові Кіндратівського вогнетривкого заводу «Червона зірка» (вислуга років).

Згідно з пунктом «а» статті 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; […], - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Посада складач поїздів віднесено до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583.

За відомостями форми РС-право із загального періоду з 01 червня 1991 року по 02 липня 2002 року, зарахованого до стажу за вислугу років, періоди з 26 листопада 1993 року по 31 грудня 1993 року, з 01 січня 1994 року по 31 січня 1994 року, з 01 лютого 1994 року по 14 березня 1994 року зараховано лише до страхового стажу позивача.

За відомості довідки від 18 березня 2024 року № 20 суд вбачає, що незарахування обумовлено тим, що в періоди з 26 листопада 1993 року по 31 грудня 1993 року, з 01 січня 1994 року по 31 січня 1994 року, з 01 лютого 1994 року по 01 березня 1994 року, з 01 березня 1994 року по 14 березня 1994 року позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати.

Це фактично більше 4 повних місяця безперервного перебування у відпустці.

Оцінюючи правомірність незарахування відповідачем до стажу за вислугу років періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі № 423/2860/16-а.

Відповідно до вказаної позиції час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Вказана правова позиція щодо обмеження зарахування періоду перебування у відпустці без збереження заробітної плати 1 місяцем сформована з огляду на законодавчі положення про зайнятість повний робочий день, тобто не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Для пенсій за вислугу років така законодавча умова не встановлена.

Пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком (частина перша статті 51 Закону № 1788-XII).

З огляду на те, що спірні періоди стосуються 1993, 1994 років, тобто мова йде про трудовий стаж, а стаж за спеціальністю фактично є трудовим стажем окремих категорій громадян, то суд застосовує до спірних відносин приписи частини першої статті 56 Закону № 1788-XII, відповідно до якої до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, і вважає, що спірні періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 26 листопада 1993 року по 31 грудня 1993 року, з 01 січня 1994 року по 31 січня 1994 року, з 01 лютого 1994 року по 14 березня 1994 року підлягають зарахуванню до стажу роботи за вислугу років без тривалості перерв.

Із викладених обставин суд вбачає, що при вирішенні питання щодо призначення позивачеві пенсії відповідно до пункту «а» статті 55 Закону № 1788-XII відповідачем враховано довідку від 18 березня 2024 року № 20 і періоди зараховано згідно з її відомостями.

Проте в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28 березня 2024 року № 19, яким відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, зазначено, що до стажу роботи за вислугу років не зараховано відомості згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» від 18 березня 2024 року № 20, оскільки дане товариство не є правонаступником Кіндратівського вогнетривкого заводу «Червона зірка».

Вказаний довід суд не приймає до уваги, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» діє від імені та в інтересах Приватного акціонерного товариства «Кіндратівський вогнетривкий завод» (правонаступника Кіндратівського вогнетривкого заводу «Червона зірка») на підставі договору доручення від 14 серпня 2017 року № 4/95-17, про що зазначено в довідці, виданої на підставі архівних документів. З огляду на визначеність відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» та Приватним акціонерним товариством «Кіндратівський вогнетривкий завод» суд у сукупності з іншими доказами приймає в якості належного доказу вищенаведену довідку, достовірність відомостей довідки сумніву не викликає.

Суд погоджується з доводами відповідача, що професія складач потягів не передбачена списками №№ 1, 2, а тому підстави для проведення взаємного зарахування періодів роботи відсутні.

За змістом оскаржуваних рішень відповідача до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 28 липня 1990 року по 20 жовтня 1990 року відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в графі 4 трудової книжки відсутні відомості про накази про прийняття та звільнення. Крім того, запис про припинення трудових відносин не засвідчений печаткою підприємства або відповідною печаткою відділу кадрів, що суперечить вимогам пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудової книжки працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Позивач визначає спірним також період роботи з 28 липня 1990 року по 20 жовтня 1990 року, тобто відповідно до відомостей рішення відповідача та записів трудової книжки.

Проте за даними форми РС-право до страхового стажу не зараховано період роботи з 18 серпня 1990 року по 20 жовтня 1990 року, що суперечить обставинам, викладеним в рішеннях.

Встановлені відповідачем недоліки заповнення трудової книжки дійсно мають місце, однак за правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Враховуючи вказану правову позицію, суд зазначає, що записи трудової книжки виконано акуратно і послідовно із зазначенням дат прийому та звільнення з роботи, достовірність цих записів сумнівів не викликає.

Суд також враховує, що відповідальним за заповнення трудової книжки є підприємство роботодавець, а тому позивач не може бути позбавлений права на пенсію з формальних підстав, а виявлений недолік не може вважатися достатньою підставою для відмови позивачеві у зарахуванні цього періоду на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Тому встановлені обставини не можуть бути підставою для незарахування спірного періоду роботи з 18 серпня 1990 року по 20 жовтня 1990 року до страхового стажу.

За змістом оскаржуваних рішень відповідача до страхового стажу позивача не зараховано період строкової військової служби з 01 липня 1987 року по 30 червня 1989 року відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , оскільки у військовому квитку наявне виправлення в даті звільнення з військової служби (суд вважає правильним період з 07 червня 1987 року по 30 травня 1989 року, оскільки він відповідає відомостям трудової книжки та військового квитка).

Формою РС-право підтверджується незарахування до страхового стажу періоду строкової військової служби з 07 червня 1987 року по 30 травня 1989 року.

У військовому квитку серії НОМЕР_2 дійсно містяться виправлення в даті звільнення позивача зі строкової служби, проте період проходження позивачем військової служби з 07 червня 1987 року по 30 травня 1989 року підтверджується записом № 3 трудової книжки позивача.

Отже, період строкової військової служби з 07 червня 1987 року по 30 травня 1989 року підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Оскільки за результатами розгляду заяви позивача від 20 березня 2024 року було прийнято не одне рішення, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України дійшов висновку про задоволення вимог шляхом визнання протиправними та скасування двох рішень відповідача від 28 березня 2024 року № 19 про відмову позивачеві в призначенні пенсії.

Щодо задоволення похідної вимоги, то з урахуванням змісту статті 81 Закону № 1788-XII належним способом захисту буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20 березня 2024 року відповідно до пункту «а» статті 55 Закону № 1788-XII та частини другої статті 114 Закону № 1058-IV із зарахуванням:

до страхового стажу періодів роботи з 18 серпня 1990 року по 20 жовтня 1990 року, з 01 лютого 2024 року по 20 березня 2024 року, періоду строкової військової служби з 07 червня 1987 року по 30 травня 1989 року;

до пільгового стажу за списком № 2 періодів роботи з 14 листопада 2008 року по 19 листопада 2008 року, 04 грудня 2008 року (один день), з 10 січня 2009 року по 16 січня 2009 року, з 20 березня 2009 року по 31 березня 2009 року, з 01 квітня 2009 року по 11 квітня 2009 року, з 01 листопада 2011 року по 09 січня 2012 року; 19 грудня 2013 року по 28 лютого 2022 року, з 01 травня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року, з 01 вересня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, з 01 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року, з 01 лютого 2024 року по 20 березня 2024 року;

до пільгового стажу за вислугу років періодів роботи з 26 листопада 1993 року по 31 грудня 1993 року, з 01 січня 1994 року по 31 січня 1994 року, з 01 лютого 1994 року по 14 березня 1994 року.

В іншій частині позову слід відмовити. Вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24 грудня 2023 року заявлені передчасно, оскільки стаж ще не підраховано.

Суд зазначає, що висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Відповідно до речення 1 частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на це сума судового збору покладається на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що за оскарження другого рішення відповідача судовий збір не сплачувався позивачем, то судовий збір за цю вимогу підлягає стягненню на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28 березня 2024 року № 19 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, прийнятих за результатами розгляду заяви позивача від 20 березня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження: вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м. Рівне, Рівненський район, Рівненська область, 33028) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 20 березня 2024 року про призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV із зарахуванням:

до страхового стажу періодів роботи з 18 серпня 1990 року по 20 жовтня 1990 року, з 01 лютого 2024 року по 20 березня 2024 року, періоду строкової військової служби з 07 червня 1987 року по 30 травня 1989 року;

до пільгового стажу за списком № 2 періодів роботи з 14 листопада 2008 року по 19 листопада 2008 року, 04 грудня 2008 року (один день), з 10 січня 2009 року по 16 січня 2009 року, з 20 березня 2009 року по 31 березня 2009 року, з 01 квітня 2009 року по 11 квітня 2009 року, з 01 листопада 2011 року по 09 січня 2012 року; 19 грудня 2013 року по 28 лютого 2022 року, з 01 травня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року, з 01 вересня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, з 01 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року, з 01 лютого 2024 року по 20 березня 2024 року;

до пільгового стажу за вислугу років періодів роботи з 26 листопада 1993 року по 31 грудня 1993 року, з 01 січня 1994 року по 31 січня 1994 року, з 01 лютого 1994 року по 14 березня 1994 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження: вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м. Рівне, Рівненський район, Рівненська область, 33028) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 500 (п`ятсот) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження: вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м. Рівне, Рівненський район, Рівненська область, 33028) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Повідомлення учасників справи здійснюється через електронну пошту, у тому числі неофіційну, виходячи з презумпції обізнаності (особа, яка, звертаючись до суду, в заяві, або по суті справи, або в заяві з процесуальних питань вказала свою електронну пошту, яка не є офіційною, то вона погоджується на отримання повідомлення саме на цю електронну пошту і має цікавитись, чи отримала лист, чи ні), або через систему «Електронний суд».

Учасник судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, повинен виконати вимоги частини другої статті 129 КАС України та за допомогою електронної пошти (телефону) негайно підтвердити суду про отримання судового повідомлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо через суд апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 липня 2024 року.

Суддя Ю.М. Льговська