Справа № 560/9504/24
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9504/24
РІШЕННЯ

іменем України

19 липня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участі:секретаря судового засідання Сапач О.С. представника відповідача Стаднічук В.С.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Волочиському районі, щодо безпідставного стягнення з рахунку виконавчої винагороди;

- зобов`язати виконавчу службу повернути на рахунок позивача незаконно стягнуту виконавчу винагороду в сумі 894 грн. та 750 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем, всупереч вимогам чинного законодавства, безпідставно винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 894 грн. З урахуванням викладеного вважає, що дії відповідача суперечать вимогам закону.

Ухвалою суду від 12 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому строк згідно ухвали не скористався, жодних документів до суду не подав.

Будь-яких заперечень чи клопотань у визначений законодавством термін від відповідача не надходило.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 кошти у рахунок погашення податкового боргу в сумі 6440 (шість тисяч чотириста сорок) грн. 22 коп. Вказане рішення набрало законної сили 16.10.2023.

ОСОБА_1 15.01.2024 в добровільному порядку було сплачено заборгованість в сумі 6440 грн. 20 коп.

Державним виконавцем Волочиського відділу державної виконавчої служби 18.01.2024 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №560/3889/23 ВП №73863542 та в подальшому стягнуто суму боргу у розмірі 6440 грн. 20 коп. та виконавчий збір у сумі 894 грн з особистого пенсійного рахунку позивача.

Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулось листом до В.о. начальника Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі з проханням закрити виконавче провадження та повернути виконавчий лист, оскільки 29.01.2024 року платником податків було погашено борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичним особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 6440,22 грн., дана заборгованість по виконавчому листу №560/388/23 від 08.01.2024 року погашена.

В подальшому Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулось з листом до позивача в якому було вказано, що заборгованість по податковому боргу була зарахована на рахунок ДПС в Хмельницькій області 15 січня 2024 року, а 29 січня 2024 ДПС зарахувала його на спецрахунок ДПС по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Позивачу було повернуто 6440 грн. 20 коп. стягнуту Державним виконавцем Волочиського відділу державної виконавчої служби, однак суму неправомірно стягнутого виконавчого збору позивачу не повернули.

Вважаючи порушеними свої права та законні інтереси позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Згідно з положеннями пункту 4 Порядку фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Аналіз наведених вище норм Порядку свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Позивач у позовній заяві зазначає, що він добровільно, за відсутності будь-якого впливу з боку Державної виконавчої служби, шляхом виконання рішення суду від 22 травня 2023 року у справі 560/3889/23, 15.01.2024 сплатив на рахунок Головного управління ДПС у Хмельницькій області погоджені суми грошових коштів, що підтверджується листом Головного управління ДПС у Хмельницькій області №3057/5/22-01-13-03-05 від 11.03.2024 та листом №5396/6/22-01-13-03-06 від 22.04.2024.

Таким чином, у державного виконавця не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження 18.01.2024 та стягнення з позивача суми боргу та виконавчого збору, оскільки позивач в добровільному порядку виконав рішення суду, ще до відкриття виконавчого провадження.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання виплати моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Отже, моральна шкода повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин (тобто бути похідною).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

У постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Суд зазначає, що поняття "моральна шкода" є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.

При цьому суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 11 серпня 2023 року у справі № 300/64/19 вказав, що саме лише визнання судом протиправними дій, рішення чи бездіяльності відповідного органу не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між його діями/рішеннями та заподіяною моральною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння цієї шкоди, між протиправністю дій/рішень та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним їх наслідком.

Для відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, доведенню підлягає, що протиправні дії/рішення чи бездіяльність заподіювача є причиною, а негативні наслідки, які виникли у потерпілої особи - безумовним їх наслідком.

Причинно-наслідковий зв`язок між рішеннями/діями відповідних органів та заподіянням моральної шкоди полягає в тому, що ця шкода є наслідком саме протиправності таких дій/рішень чи бездіяльності, а не якихось інших обставин, тобто перебувати у взаємозв`язку із предметом позову.

Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивач не довів і суд не встановив, що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою.

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Проте позивач будь-яких доказів на підтвердження заподіяння йому відповідачем моральної шкоди у вигляді моральних чи фізичних страждань, погіршення стану здоров`я тощо, до матеріалів позовної заяви не додав, як і не надав ґрунтовних пояснень та доказів на підтвердження того, з яких саме міркувань виходив, визначаючи спірну суму завданої, за його твердженням, відповідачем, моральної шкоди у розмірі 750 грн.

Така ж позиція зазначена у вказаній постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 420/2489/20.

Згідно з Постановою головного державного виконавця від 18.01.2024 ВП №73863542, органом державної виконавчої служби який її виніс, є Волочиський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ).

При цьому, ОСОБА_1 зазначає відповідачем Відділ державної виконавчої служби у Волочиському районі.

Суд вважає за не обхідне, для повноти захисту прав та інтересів позивача зазначити повну, вірну назву відповідача для подальшого, належного виконання судового рішення.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Державного виконавця Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо безпідставного стягнення з рахунку ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 894 грн.

Зобов`язати Волочиський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) повернути на рахунок ОСОБА_1 неправомірно стягнутий виконавчий збір в сумі 894 грн.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Волочиський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) (вул. Лисенка, 4, м. Волочиськ, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 31200 , код ЄДРПОУ - 34708052)

Головуючий суддя П.І. Салюк