Справа № 761/43788/23
Суддя: Коробенко С. В.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2-а/760/786/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

20 червня 2024 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Коробенко С.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Третя особа: інспектор патрульної поліції 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта Лелет Валентина Володимирівна про скасування постанови серії ЕАТ №8154890 від 17.11.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

ІІ. Описова частина

27 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Третя особа: інспектор патрульної поліції 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта Лелет Валентина Володимирівна про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначає, що 16 листопада 2023 року інспектором патрульної поліції 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта Лелет Валентиною Володимирівною було складено постанову серії ЕАТ №8154890 за вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Позивач вказує на те, що дії Відповідача є протиправними, а постанова підлягає скасуванню, оскільки не підкріплена жодними доказами, передбаченими ст.251 та ст.252 КпАП України. Окрім того, Позивач заперечує, що ним було порушено вимоги Правил дорожнього руху.

29 листопада 2023 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва вказаний позов передано до Солом`янського районного суду міста Києва за підсудністю.

25 січня 2024 року матеріали адміністративного позову фактично надійшли до Солом`янського районного суду міста Києва.

06 лютого 2024 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

08 лютого 2024 року ухвалою суду адміністративний позов залишено без руху та надано Позивачу строк на усунення виявленого недоліку позову.

22 березня 2024 року Позивачем було подано до суду заяву про усунення недоліків.

25 березня 2024 року судом постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та направлено її примірники учасникам справи.

22 квітня 2024 року до суду від Відповідача надійшов відзив, в якому представник Департаменту патрульної поліції зазначив, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню з огляду на те, що інспектором при її винесенні був досліджений та встановлений факт вчинення Позивачем зазначеного адміністративного правопорушення. Крім того, Відповідач надав до суду диск із відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора.

08 травня 2024 року до суду від представника Позивача Кокойка М.І. надійшла відповідь на відзив.

13 червня 2024 року представником Позивача Кокойком М.І. подано заяву про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 964,00 грн та долучення до матеріалів справи документів у підтвердження понесених витрат.

20 червня 2024 року Кокойком М.І. подано до суду для долучення до матеріалів справи документів у підтвердження понесених витрат.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.222 КпАП України органи Національної поліції окрім іншого розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.178 КпАП України.

Відповідно до ч.2 ст.222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що 16 листопада 2023 року інспектором патрульної поліції 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Лелет В.В.відносно Позивача було складено постанову серії ЕАТ №8154890 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, за те, що 16 листопада 2023 року о 23:34 по вул. Салютна, 3 в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 користувався під час руху засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, чим порушив п.2.9.д. ПДР України.

Згідно з п.2.9.д. ПДР водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ч.2 ст.122 КпАП України порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджуючи відеозаписи, які були надані Відповідачем до відзиву на DVD-диску, судом не встановлено інкримінованого адміністративного правопорушення Позивача, що викладене у оскаржуваній постанові. Дані відео файли містять лише спілкування Позивача з поліцейським.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що Відповідачем до відзиву не було надано до суду доказів в підтвердження вини Позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, вимога Позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №8154890 від 17.11.2023 підлягає задоволенню.

Що стосується заяви сторони Позивача про стягнення з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції Українивитрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 10 000,00 грн, суд приходить до висновку про її необґрунтованість з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Стороною Позивача у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано:

- копію Договору №1811/23-к від 18.11.2023 про надання правничої допоомги, укладеного з адвокатом Кокойком М.І.;

- копію додаткової угоди №2 до Договору про надання правничої допомоги від 06.05.2024, згідно з якою сторонами погоджено, що вартість винагороди адвоката за надання послуг з правничої допомоги в суді першої інстанції становить 16964,00 гривні;

- копію акта приймання-передачі наданих послуг за договором, в якому зазначений перелік послуг/робіт наданих адвокатом Кокойком М.І. під час виконання умов Договору про надання правничої допомоги на загальну суму 16964,00 гривні;

- квитанцію про сплату на користь ФОП Кокойка М.І. суми в розмірі 10000,00 гривень з призначенням платежу "Правнича допомога за договором від 18.11.2023 #1811/23-к;

- квитанцію про сплату на користь ФОП Кокойка М.І. суми в розмірі 6964,00 гривень з призначенням платежу "Правнича допомога за договором від 18.11.2023 #1811/23-к.

Відповідачем подані заперечення проти стягнення на користь Позивача компенсації за надану правничу допомогу з огляду на їх неспівмірність із складністю справи.

У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що Позивачем доведений належними та допустимими доказами розмір понесених ним судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи в сумі 16964 гривень.

В той же час, Велика Палата ВС в справі №904/4507/18 виходила з того, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Враховуючи категорію справи (справа є малозначною), її невисоку складність, відсутність судових засідань та незнчні обсяги матеріалів справи, суд вважає необхідним зменшити таку компенсацію до суми в розмірі 5000 гривень, що у більшій мірі відповідає обсягу наданої допомоги та її реальній складності.

Відтак, з урахуванням вказаного та відповідно до вимог ст. 139 КАС України, суд приходить до висновку про доцільність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача суми понесених судових витрат в розмірі 6073,60 грн судового збору.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 2, 6-11, 19, 20, 22, 242-246, 257, 262 КАС України, суд вирішив:

1.Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАТ №8154890 від 17.11.2023 винесену інспектором патрульної поліції 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Лелет Валентиною Володимирівною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КпАП України.

2.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з розгляду справив розмірі 6073,60 грн.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, адреса: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9, ;

Третя особа: інспектор патрульної поліції 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старший лейтенант Лелет Валентина Володимирівна, адреса: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9.

Суддя: