Справа № 480/3182/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2024 року Справа № 480/3182/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/3182/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - Управління Служби безпеки України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
- у зарахуванні до страхового стажу військової служби за період з 01 січня 2017 року по 28 листопада 2023 року та трьох місяців військової служби (лютий, березень та квітень) 2007 року в Управлінні Служби безпеки України в Сумській області, а також періоду з 22 травня 2017 року по 7 червня 2018 року безпосередньої участі в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил, в розрахунку як один місяць служби за три місяці;
- у збільшенні індивідуального коефіцієнта заробітної плати для обчислення пенсії, шляхом відміни обмеження заробітної плати (грошового забезпечення) за період з 01 липня 2000 року по 28 лютого 2001 року та врахуванні при цьому грошового забезпечення (заробітку) за три місяці 2007 року, а саме: за лютий 2007 року в сумі 4268,25 грн, за березень 2007 року в сумі 4074,98 грн і за квітень 2007 року в сумі 4074,98 грн;
- у здійсненні виплати пенсії, починаючи з 24 лютого 2022 року;
- зарахувати до страхового стажу військову службу за період з 01 січня 2017 року по 28 листопада 2023 року та три місяці військової служби (лютий, березень та квітень) 2007 року в Управлінні Служби безпеки України в Сумській області, а також період з 22 травня 2017 року по 7 червня 2018 року безпосередньої участі в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил, як один місяць служби за три місяці, збільшивши таким чином коефіцієнт страхового стажу;
- збільшити індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії, шляхом відміни обмеження заробітної плати (грошового забезпечення) за період з 01 липня 2000 року по 28 лютого 2001 року та врахуванні при його розрахунку грошового забезпечення (заробітку) за лютий 2007 року в сумі 4268,25 грн, за березень 2007 року в сумі 4074,98 грн і за квітень 2007 року в сумі 4074,98 грн;
- здійснити виплату пенсії, починаючи з 24 лютого 2022 року, шляхом одночасної виплати за 12 місяців, а решту суми щомісяця рівними частинами, в межах місячного розміру пенсії.
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що при призначенні та визначенні розміру пенсії, зокрема при визначенні коефіцієнта страхового стажу, відповідачем протиправно не враховано час його військової служби (страховий стаж) за період з 01.01.2017 по 28.11.2023, три місяці (лютий, березень і квітень) 2007 року, та період участі в АТО/ООС з 22.05.2017 по 07.06.2018 не враховано як один місяць служби за три, а також обмежено заробітну плату при обчисленні індивідуального коефіцієнта заробітної плати за період з 01.07.2000 по 28.02.2001 та не враховано грошове забезпечення (заробіток) за три місяці 2007 року, а саме: за лютий 2007 року в сумі 4268,25 грн, за березень 2007 року в сумі 4074,98 грн і за квітень 2007 року в сумі 4074,98 грн. Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, у відповідача витребувано додаткові докази.
Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано до електронного кабінету через систему "Електронний суд", документ доставлено до електронного кабінету 23.04.2024 (а.с. 62).
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 25.06.2024 залучено до участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Служби безпеки України в Сумській області. Встановлено третій особі 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали, для надання пояснень щодо позову з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову (відзиву).
У наданих суду письмових поясненнях третя особа, зокрема зазначає, що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу в Управлінні СБ України в Сумській області з 30 травня 1996 року по теперішній час, що підтверджується відповідною довідкою, долученою до позовної заяви. Період військової служби позивача в Управлінні не переривався, виплата грошового забезпечення здійснювалася щомісячно з відрахуванням відповідних сум страхових внесків згідно чинного законодавства. У період з 22.05.2017 по 07.06.2018 позивач брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що також підтверджується відповідною довідкою.
Також зауважує, що Управління не зобов`язане та не має правових підстав надавати відомості про грошове забезпечення військовослужбовців та суми сплачених страхових внесків до ГУ ПФУ, оскільки щоквартальна звітність у вигляді Податкового розрахунку сум доходів, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, подається Управлінням СБУ в Сумській області до Державної фіскальної служби України в особі Державної податкової інспекції в м. Суми Головного управління державної податкової служби України в Сумській області.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , згідно довідки Управління Служби безпеки України в Сумській області № 305 від 07.12.2023 (а.с.27) та довідки Управління Служби безпеки України в Сумській області № 33 від 08.02.2024 (а.с.40), з 30.05.1996 по теперішній час проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Сумській області.
Посилається на те, що 08.02.2024, отримавши довідку № 33 про проходження військової служби в Управлінні Служби безпеки України в Сумській області з 30.05.1996 по теперішній час, з посиланням як підстава на номер особової справи, надав її до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області і повторно написав заяву про призначення пенсії, починаючи з 24.02.2022, оскільки він є військовослужбовцем та в Україні введений воєнний стан.
У подальшому 28.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою, в якій повідомив, що при призначенні йому пенсії не враховано три місяці стажу - за лютий, березень і квітень 2007 року, оскільки згідно із довідкою Управління Служби безпеки України в Сумській області про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески № 281 від 05.12.2023 за вказані місяці не вказано сум грошового забезпечення та відомостей про сплату страхових внесків.
Зазначає, що незважаючи на те, що ним були надані довідки Управління Служби безпеки України в Сумській області про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески № 283 від 05.12.2023 та № 4 від 24.01.2024, а також довідка про доходи № 217 від 17.09.2015 року, згідно із якою позивач протягом 2007 року отримував грошове забезпечення з якого було сплачено страхові внески, фактично 7 років військової служби йому до страхового (трудового) стажу не зараховані, хоча вказані довідки містять дані про щомісячні суми грошового забезпечення та відомості про сплачені страхові внески.
Крім того, зауважує, що ним було надано довідку Управління Служби безпеки України в Сумській області № 299 від 01.12.2023, згідно із якою, він з 22 травня 2017 року по 07 червня 2018 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил, проте відповідачем вказаний період не зараховано в розрахунку як один місяць служби за три місяці.
Також в своїх заявах до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про призначення/перерахунок пенсії від 25.01.2024 та від 08.02.2024, а також в заяві про виплату пенсії або грошової допомоги від 25.01.2024 позивач просив здійснити йому виплату пенсії, починаючи з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з воєнним станом, як особі що є військовослужбовцем, однак пенсія призначена лише з 28.11.2023.
Позивач стверджує, що розмір отриманої пенсії у березні 2024 року пенсії занижений, оскільки при визначенні коефіцієнта страхового стажу не враховано час його військової служби (страховий стаж) за період з 01.01.2017 по 28.11.2023, три місяці (лютий, березень і квітень) 2007 року, та період участі в АТО/ООС з 22.05.2017 по 07.06.2018 не враховано як один місяць служби за три, а також обмежено заробітну плату при обчисленні індивідуального коефіцієнта заробітної плати за період з 01.07.2000 по 28.02.2001 та не враховано грошове забезпечення (заробіток) за три місяці 2007 року, а саме: за лютий 2007 року в сумі 4268,25 грн, за березень 2007 року в сумі 4074,98 грн і за квітень 2007 року в сумі 4074,98 грн.
Вважаючи дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу військової служби за період з 01 січня 2017 року по 28 листопада 2023 року та трьох місяців військової служби (лютий, березень та квітень) 2007 року в Управлінні Служби безпеки України в Сумській області, а також періоду з 22 травня 2017 року по 7 червня 2018 року безпосередньої участі в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил, в розрахунку як один місяць служби за три місяці, а також дії щодо відмови у збільшенні індивідуального коефіцієнта заробітної плати для обчислення пенсії, шляхом відміни обмеження заробітної плати (грошового забезпечення) за період з 01 липня 2000 року по 28 лютого 2001 року та врахуванні при цьому грошового забезпечення (заробітку) за три місяці 2007 року, а саме: за лютий 2007 року в сумі 4268,25 грн., за березень 2007 року в сумі 4074,98 грн. і за квітень 2007 року в сумі 4074,98 грн, та здійсненні виплати пенсії, починаючи з 24.02.2022, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вбачає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).
Періоди, з яких складається страховий стаж визначено статтею 24 Закону № 1058.
Відповідно до норм частини 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з абзацом першим частини другої, абзацом першим частини третьої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону №1058.
Так, абзацом 1 частини 1 статті 20 Закону № 1058 передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Відповідно до частини 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно з частиною 10 статті 20 Закону № 1058 якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Нормами статті 106 Закону № 1058 передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
У постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17, від 30 вересня 2019 року у справі № 316/1392/16-а, від 27 травня 2021 року у справі № 343/659/17 Верховний Суд вказав, що за загальним правилом несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій слуоісбі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відмовляючи зарахуванні до страхового стажу позивача військової служби за період з 01 січня 2017 року по 28 листопада 2023 року та трьох місяців військової служби (лютий, березень та квітень) 2007 року в Управлінні Служби безпеки України в Сумській області, відповідач указував на те, що у реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про нарахований позивачеві у спірний період дохід та сплату страхових внесків і вказані періоди його служби будуть відображені у реєстрі застрахованих осіб після надання страхувальником відповідної звітності.
У той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу в Управлінні СБ України в Сумській області з 30 травня 1996 року по теперішній час, що підтверджується відповідною довідкою. Період військової служби позивача в Управлінні не переривався, виплата грошового забезпечення здійснювалася щомісячно з відрахуванням відповідних сум страхових внесків згідно чинного законодавства. Так, згідно довідки Управління Служби безпеки України в Сумській області про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески № 283 від 05.12.2023 та № 4 від 24.01.2024, а також довідки про доходи №217 від 17.09.2015 року, позивач у період 01 січня 2017 року по 28 листопада 2023 року та протягом трьох місяців військової служби (лютий, березень та квітень) 2007 року отримував грошове забезпечення, з якого було сплачено страхові внески (а.с. 34-36).
З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами позивача щодо зарахування спірного періоду до страхового стажу, оскільки аналіз норм статті 24 Закону № 1058 дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. В той же час обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків відповідно до Закону № 1058 покладений на підприємство-страхувальника.
Порушення ж підприємством-страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише для самого підприємства-страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) і не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового стажу періоду роботи протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески.
Позовна вимога ОСОБА_1 щодо зарахування до страхового стажу військову службу за період з 22 травня 2017 року по 7 червня 2018 року безпосередньої участі в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил, як один місяць служби за три місяці, також є обгрунтованою з огляду на наступне.
Відповідно до статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII Про оборону України (далі - Закон № 1932-XII), зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/2607 відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України відповідно до чинного законодавства, затверджено «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей».
За правилами приписів пункту 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530 (далі - Положення № 530), час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці:
час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Разом з тим, суд звертає увагу, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на щомісячне пенсійне забезпечення, а зі спеціальним статусом, якого ці особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу.
У справі, яка розглядається, судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.58). У період з 22.05.2017 по 07.06.2018 позивач брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.26).
Суд зазначає, що відповідно до вищевказаних нормативно-правових актів зарахування часу проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, зараховується у трикратному розмірі незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.
Такий правовий висновок у подібних правовідносинах також викладений Верховним Судом у постанові від 05 червня 2018 року в адміністративній справі № 348/347/17 та постанові від 30 липня 2019 року в адміністративній справі № 346/1454/17.
За таких обставин, суд вважає, що наявні правові підстави для зарахування до загального трудового стажу позивача періоду проходження військової служби за період з 01 січня 2017 року по 28 листопада 2023 року та трьох місяців військової служби (лютий, березень та квітень) 2007 року, а також зарахування у кратному обчисленні, з розрахунку один місяць за три місяці, періоду його участі з 22 травня 2017 року по 7 червня 2018 року у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.
У той же час, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача збільшити коефіцієнт страхового стажу, внаслідок зарахування спірних періодів, та збільшити індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії шляхом врахування при його розрахунку грошового забезпечення (заробітку) за лютий 2007 року в сумі 4268,25 грн, за березень 2007 року в сумі 4074,98 грн і за квітень 2007 року в сумі 4074,98 грн, так як на час розгляду даної справи відповідачем не проведений жодний перерахунок, оскільки відповідачем взагалі заперечується право позивача на врахування при перерахунку пенсії вказаних спірних періодів, а тому дані вимоги є передчасними.
Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача збільшити індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії, шляхом відміни відповідачем обмеження заробітної плати (грошового забезпечення) за період з 01 липня 2000 року по 28 лютого 2001 року, суд виходить з наступного.
Так, дійсно, за приписами ч.1 ст. 40 Закону України №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У той же час, виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, визначені статтею 41 цього Закону.
За нормами вказаної враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинно, п цим Законом (до 01.01.2004), у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Отже, чинним законодавством встановлено обмеження щодо врахування при обчисленні розміру пенсії доходів, отриманих за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувались страхові внески такі виплати враховуються в розмірі, який не перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1064 від 13.07.1998 "Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів" встановлено максимальну величину фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць у розрахунку на одного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду і Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення.
Таким чином, якщо заробітна плата перевищує максимальну величину, з якої нараховується збір, для розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку та обчислення пенсії з липня 1998 року враховувалась сума 1000 гривень, а в подальшому вказані питання регулювалися окремими урядовими постановами (з 01.03.2001 - 1600,00 грн (постанова Кабінету Міністрів України від 07.03.1999 № 225); з 01.05.2002 - 2200,00 грн (постанова Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 № 491); з 01.06.2003 - 2660,00 грн (постанова Кабінету Міністрів України від 26.04.2003 № 605)).
Враховуючи вищезазначені норми законодавства, при визначенні середньомісячного заробітку для обчислення пенсії, сума заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за період з липня 2000 року по лютий 2001 року правомірно врахована відповідачем у межах максимальної суми, на яку нараховувались страхові внески, тобто, з обмеженням, як це передбачено вищезазначеною статтею 41 Закону № 1058-ІV та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 № 1064.
У даній справі позивач звертаючись до суду оскаржує дії щодо відмови відповідача у здійсненні перерахунку та виплати пенсії, починаючи з 24 лютого 2022 року. Проте заява про призначення пенсії була подана позивачем 28.11.2024 і пенсія за віком як учаснику бойових дій за вказаною заявою призначена позивачеві рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області з 28.11.2023, яке є чинним та не є предметом оскарження у даній справі.
Тобто, у даному випадку, перерахунок пенсії позивача з урахуванням спірних періодів може бути здійснений виключно з 28.11.2023.
З приводу посилання позивача на те, що до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за призначенням пенсії він звернутись лише 28 листопада 2023 року, у зв`язку з введенням в Україні, спочатку, карантину по запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «СОVID-19», та перенесеною коронавірусною хворобою, а потім у зв`язку з введенням, з 24 лютого 2022 року, воєнного стану в Україні, оскільки, будучи військовослужбовцем, проходив (проходжу) військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Сумській області, суд зазначає таке.
Згідно з Порядком № 22-1 заява про призначення/перерахунок пенсії подається заявником до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).
Законом України Про внесення зміни до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії від 20.03.2023 № 2981-ІХ, пункт 14-6 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-1V доповнено підпунктом 14-6.2.
Його нормами передбачено призначення, зокрема, пенсії за віком, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій російською федерацією території України.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. та тимчасово окупованих російською федерацією - територій України формується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відтак, суд погоджується з доводами відповідача про те, що підстави для призначення та виплати позивачеві пенсії за віком, за його заявою від 28.11.2023, з 24.02.2022 відсутні.
Відповідно до пункту 1.8 Порядку № 22-1 якщо документів, наданих до заяви про призначення пенсії, достатньо для визначення права особи на її призначення, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у термін не пізніше трьох місяців з дня звернення за призначенням пенсії розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 етапі 45 Закону №1058-1V.
Враховуючи встановлені у даній справі обставини і вище зазначене, та з метою ефективного захисту порушеного права позивача, керуючись положеннями ч.2 ст.9 КАС України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, а саме: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу військової служби за період з 01 січня 2017 року по 28 листопада 2023 року та трьох місяців військової служби (лютий, березень та квітень) 2007 року в Управлінні Служби безпеки України в Сумській області, а також періоду з 22 травня 2017 року по 7 червня 2018 року безпосередньої участі в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил, в розрахунку як один місяць служби за три місяці; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум, ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу військову службу за період з 01 січня 2017 року по 28 листопада 2023 року та три місяці військової служби (лютий, березень та квітень) 2007 року в Управлінні Служби безпеки України в Сумській області, а також період з 22 травня 2017 року по 7 червня 2018 року безпосередньої участі в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил, як один місяць служби за три місяці.
Відповідно до норм Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, а тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - Управління Служби безпеки України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу військової служби за період з 01 січня 2017 року по 28 листопада 2023 року та трьох місяців військової служби (лютий, березень та квітень) 2007 року в Управлінні Служби безпеки України в Сумській області, а також періоду з 22 травня 2017 року по 7 червня 2018 року безпосередньої участі в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил із розрахунку як один місяць служби за три місяці.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька