Справа № 380/20376/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Губської Л.В.,

Шведа Е.Ю.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом заступника керівника Львівської обласної прокуратури, в інтересах держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафто-газова компанія» про визнання протиправним та скасування протоколу, наказу, спеціального дозволу на користування надрами, -

В С Т А Н О В И В :

23 серпня 2023 року заступник керівника Львівської обласної прокуратури, в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафто-газова компанія», в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати протокол від 29.11.2018 № 4606 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 15.03.2019 № 86 в частині надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Нафто-газова компанія»;

- визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами від 14.06.2019 №5006, виданий ТОВ «Нафто-газова компанія» для геологічного вивчення нафтогазонасосних надр, у томі числі дослідно-промислова розробка родовищ, з подальшим випробуванням нафти, газу (промислова розробка родовища).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року клопотання Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафто-газова компанія» про залишення адміністративного позову у справі № 380/20376/23 без розгляду - задоволено.

Адміністративний позов заступника керівника Львівської обласної прокуратури, в інтересах держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафто-газова компанія» про визнання протиправним та скасування протоколу, наказу, спеціального дозволу на користування надрами, - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції на продовження розгляду.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при винесенні спірної ухвали судом першої інстанції не було враховано, що у цьому спорі має місце триваюче правопорушення.

На думку скаржника, протиправність дій Державної комісії України по запасах корисних копалин та Держгеонадр щодо реєстрації робіт і досліджень за формою № 3-гр, апробування запасів корисних копалин та надання оспорюваного спеціального дозволу від 14.06.2019 № 5006 встановлена прокурором лише після 19.07.2023, тому строк звернення до суду пропущено не було.

Оскільки факти проведення засідання колегією Державної комісії України по запасах корисних копалин, видання Держгеонадрами оспорюваних наказу та спеціального дозволу на користування надрами, як і їх оприлюднення, не надають прокурору права звернутися до суду з позовом про визнання їх протиправними (недійсними). Таке право виникає лише в разі виявлення порушення або загрози порушення інтересів держави та встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафто-газова компанія» зазначено, що заступником керівника Львівської обласної прокуратури, не надано обґрунтування поважності пропуску строку на оскарження рішень та спеціального дозволу на користування надрами, що свідчить про правомірність оскаржуваної ухвали.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем - Державною службою геології та надр відзначено, що прокурор пропустив встановлений законом строк звернення до адміністративного суду та не навів поважних причин пропуску строку, тобто причин, які б унеможливлювали звернення з позовом у період, визначений КАС України не навів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем - Державною комісією України по запасах корисних копалин звернуто увагу на те, що відсутність доказів невідкладної реакції органів прокуратури після отримання відомостей стосовно підстав отримання «Нафто-газова компанія» спеціального дозволу на користування надрами свідчить про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 16.03.2023 №12-223 вих-23 Львівська обласна прокуратура звернулася до Державної служби геології та надр та з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері користування надрами, просила надати:

- належним чином завірені копії спеціальних дозволів на видобування надр із додатками, наданих ТзОВ «Надробудсервіс» (дозвіл від 24.09.2018 № 6282), ТзОВ ВКК «Львівський каменеобробний завод «Каменяр» (дозвіл від 10.05.2016 № 6127), ТОВ «Гео-надра-Інвест» (дозвіл від 14.06.2019 № 5005), ДП «Датський текстиль «Компанії «ПВН Холдінг - А/С» (Данія) (дозвіл від 29.05.2019 № 6343), ТОВ «Нафто-газова компанія» (дозвіл від 14.06.2019 № 5006), ТзОВ «Укрінвестсистем» (дозвіл від 25.09.2019 № 6375);

- належним чином завірені копії протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин, якими ТзОВ «Надробудсервіс», ТзОВ ВКК «Львівський каменеобробний завод «Каменяр», ТОВ «Гео-надра-Інвест», ДП «Датський текстиль «Компанії «ПВН Холдінг - А/С» (Данія), ТОВ «Нафто-газова компанія» та ТзОВ «Укрінвестсистем» апробовано запаси корисних копалин.

Листом Державної служби геології та надр від 21.03.2023 № 1441/03-4/2-23 повідомлено Львівській обласній прокуратурі про те, що запитувані копії документів містять значний об`єм, опрацювання якого потребує витрат часу, паперу та використання копіювальної техніки. В умовах воєнного стану та браку коштів, у ДНВП «Геофірм України» відсутня можливість надання копій запитуваних документів. Представники Львівської обласної прокуратури можуть ознайомитися з запитуваними матеріалами та зробити фотокопії документів, зазначених у листі.

07 червня 2023 року Львівська обласна прокуратура повторно звернулася до Державної служби геології та надр України листом № 12-416 вих-23, в якому зазначила про з`ясування відомостей про те, що ТОВ «Нафто-газова компанія» отримало спеціальний дозвіл на користування надрами від 14.06.2019 № 5506, дійсний до 03.12.2024.

Додатково, прокурор просив надати інформацію щодо своєчасності виконання надрокористувачем умов, зазначених у спеціальному дозволі на користування надрами, зокрема:

- чи здійснено державну реєстрацію документів надрокористувача РДГВН?

- чи приймалось Державною комісією України по запасах корисних копалин рішення про апробацію балансових запасів;

- чи подавалась надрокористувачем заява про отримання спеціального дозволу користування надрами з метою видобування корисних копалин без проведення аукціону з метою апробації запасів корисних копалин та чи наданий такий дозвіл.

У свою чергу, Державна служба геології та надр України листом від 27.06.2023 повідомила Львівську обласну прокуратуру, що Держгеонадра на засіданні Робочої групи Держгеонадр з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копали (від 05.12.2018 № 107) схвалили протокол Державної комісії України по запасах корисних копалин від 29.11.2018 № 4606 (початкова геолого-економічна оцінка прогнозних ресурсів вуглеводнів Перепростинецької площі, Львівської області), поданий ТОВ «Нафто-газова компанія» (апробація запасів, державний реєстраційний номер робіт і досліджень з геологічного вивчення надр за формою № 3-ГР 322 1).

По Перепростинецькій площі прогнозні ресурси газу розчиненого у нафті та нафти апробованої протоколом ДКЗ України від 29.11.2018 № 4606. Окрім того, надано на запит перелік заяв щодо отримання спеціальних дозволів на користування надрами ТОВ «Нафто-газова компанія» та копію дійсного спеціального дозволу на користування надрами від 14.06.2019 № 5006, Перепростинецька площа, який надано з метою проведення геологічного вивчення, пошуку і розвідки нафти, газу та газу, розчиненого в нафті, що розташована у Львівській області.

Крім того, додатками до вказаного листа Державної служби геології та надр України зазначено 24 арк., серед яких наявний перелік заяв на отримання спецдозволів на користування надрами - надання спецдозволу ТОВ «Нафто-газова Компанія» (вид розгляду/підстава) без аукціону.

Відтак, отримавши зазначені додатки до листа Державної служби геології та надр України від 27.06.2023 позивачу стало відомо про отримання ТОВ «Нафто-газова компанія» спеціального дозволу на користування надрами від 14.06.2019 № 5006 та про факт надання такого дозволу без проведення аукціону за результатами апробації запасів корисних копалин.

Зазначене слугувало підставою звернення до суду з відповідним позовом до суду.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки прокуратурою було пропущено строк звернення до адміністративного суду із даним адміністративним позовом, при цьому, вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду які зазначені у запереченнях щодо заяв про залишення позову без розгляду є неповажними.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).

Частиною четвертою статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

У силу вимог частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що приписами чинного законодавства визначено спеціальний тримісячемй строк строк звернення до суду для суб`єкта владних повноважень.

У свою чергу, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

У силу вимог частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини другої вказаної статті якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, дотримання строків на подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі №473/653/17, від 18.01.2019 в справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий - один місяць, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку - є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби.

Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження спрямовані на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Верховний Суд у постанові від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 зазначав про те, що визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Тобто, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є оскарження протоколу від 29.11.2018 № 4606 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин, наказу Державної служби геології та надр України від 15.03.2019 № 86 в частині надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Нафто-газова компанія» та спеціального дозволу на користування надрами від 14.06.2019 №5006, виданий ТОВ «Нафто-газова компанія» для геологічного вивчення нафтогазонасосних надр, у томі числі дослідно-промислова розробка родовищ, з подальшим випробуванням нафти, газу (промислова розробка родовища).

Під час розгляду справи, на адресу суду надійшло клопотання Державної комісії України по запасах корисних копалин про залишення позову без розгляду, обгрунтоване тим, що протокол засідання колегії ДКЗ від 29.11.2018 № 4606 оформлено за результатами розгляду матеріалів початкової геолого-економічної оцінки прогнозних ресурсів вуглеводнів Перепростинецької площі Львівської області, поданих ТОВ «Нафто-газова компанія». Наказ Держгеонадр від 15.03.2019 № 86 «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами» опублікований на офіційному сайті суб`єкта владних повноважень у розділі архів наказів за 2019 рік.

Відтак, на думку відповідача, заступник керівника Львівської обласної прокуратури мав доступ до інформації щодо надання спеціального дозволу на користування надрами ще у 2019 році, а протоколи перебували у вільному доступі до введення воєнного стану в Україні Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, що свідчить про пропуск строку звернення до суду.

У той же час, скаржник зазначає, що підстави для звернення прокурора до суду виникли після остаточного встановлення факту порушення інтересів держави в даній справі лише 19.07.2023, після ознайомлення та вивчення усіх необхідних документів.

З приводу вказаного колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Як свідчать матеріали справи, протокол засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин від 29.11.2018 №4606 оформлено за результатами розгляду матеріалів початкової геолого-економічної оцінки прогнозних ресурсів вуглеводнів Перепростинецької площі Львівської області, поданих ТОВ «Нафто-газова компанія».

Відповідно, протоколи засідання колегії ДКЗ оприлюднювались на сайті Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України», що входить до сфери управління Держгеонадра, та перебували у вільному доступі до введення воєнного стану в Україні Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022.

Разом з тим, у тексті оскаржуваного протоколу відсутня інформація щодо наявності у ТОВ «Нафто-газова Компанія» будь-якого спеціального дозволу на користування надрами.

У той же час, у силу положень Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» рішення, прийняті дозвільним органом підлягають обов`язковому оприлюдненню на порталі електронних сервісів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, накази (з додатками) щодо надання, видачі дублікату, переоформлення, внесення змін, продовження строку дії, зупинення, поновлення дії та анулювання спеціальних дозволів на користування надрами розміщені на офіційному веб-сайті Держгеонадр.

Втім, доступ до реєстру спеціальних дозволів на користування надрами був відкритий лише до початку повномасштабного вторгнення Росії в Україну.

У свою чергу, наказ Держгеонадр від 15.03.2019 № 86 «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами» опублікований на офіційному сайті суб`єкта владних повноважень у розділі архів наказів за 2019 рік.

У відповідності до змісту цього наказу ТОВ «Нафто-газова компанія» надано спеціальний дозвіл на користування надрами відповідно до підпункту 1 пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615, який передбачає надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону.

При цьому, рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021, яке введено в дію Указом Президента України від 25.03.2021 № 122/2021, рекомендовано Офісу Генерального прокурора разом з іншими правоохоронними органам вжити додаткових заходів щодо виявлення й розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» рішення Ради національної безпеки і оборони України, введені в дію указами Президента України, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади.

У свою чергу, Офісом Генерального прокурора оформлено лист № 12/2-35ВИХ-21 від 31.05.2021 на адресу Держгеонадра та витребувано у строк до 17.06.2021 перелік суб`єктів господарювання, у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки.

Відповідно, Державна служба геології та надр у відповідь на запит Офісу Генерального прокурора України надано відповідний перелік суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки.

При цьому, у зазначеному переліку відображено відомості щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафто-газова компанія» (пункт 30 переліку).

Вказані обставини свідчать про те, що Офіс Генерального прокурора з 17.06.2021 року був обізнаний про те, що ТОВ «Нафто-газова Компанія» отримало спеціальний дозвіл на користування надрами «за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки».

У свою чергу, Офіс Генерального прокурора 31.08.2021 було оформлено лист-орієнтування про вжиття заходів на захист інтересів держави у сфері охорони та раціонального використання надр за № 12/2-320Вих-5140КВ-21, який адресовано Керівникам обласних прокуратур (крім спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері).

Відтак, Львівська обласна прокуратура була проінформована про обставини отримання оскаржуваного спеціального дозволу ще до отримання повного пакету документів 19.07.2023.

Крім того, у матеріалах справи наявна заява Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області від 09.12.2021 № 14.52/04-27-4779Вих-21 адресована голові Державної служби геології та надр, у яких заявник зазначив, що Дрогобицькою окружною прокуратурою виконується завдання Львівської обласної прокуратури про вжиття заходів представницького характеру, спрямованих на захист інтересів держави у сфері надрокористування.

До того ж, з вказаного листа вбачається, що у ході виконання завдання встановлено, що згідно відомостей ДНВП «Геоінформ України» 3 суб`єкти господарювання здійснюють діяльність у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у т.ч. дослідно промислової розробки, а саме ТОВ «Гео-надра-Інвест», ТОВ «Нафто-газова компанія», ТзОВ «Укрінвестсистем».

Додатково, Дрогобицька окружна прокуратура Львівської області з метою вирішення питання щодо застосування заходів представницького характеру у сфері надрокористування керуючись статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» просила в строк до 17 грудня 2021 року надати на адресу прокуратури, в тому числі на електронну копії (сканкопії) документів які стали підставою видачі Державною службою геології та надр України поза аукціоном спеціальних дозволів на користування надрами ТОВ «Гео-надра-Інвест», ТОВ «Нафто-газова компанія», ТзОВ «Укрінвестсистем».

При цьому, листом Державної служби геології та надр України від 29.12.2021 №23341/01-03-21 на запит під 09 грудня 2021 року № 14.52/04-27-4779 вих-21 (№19014/02/03-21 від 10 грудня 2021 року) щодо надання інформації стосовно підприємств вказаних у запиті в межах компетенції повідомлено прокуратуру про те, що річним планом здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України на 2021 рік (далі - Річний план), затвердженим наказом Державної служби геології та надр України від 20.11.2020 № 528, передбачено проведення Держгеонадрами у 2021 році перевірок діяльності, зокрема, ТОВ «Перша українська газонафтова компанія» відповідно до спеціального дозволу на користування надрами №5400 від 25.10.2011, ТОВ «Нафто-газова компанія» відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 5006 від 14.06.2019 та ТОВ «Гео-Надра-Інвест» відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 5005 від 14.06.2019.

У свою чергу, на підставі наказів від 20.11.2020 № 528, від 18.10.2021 № 743 Державною службою геології та надр України проведено планову перевірку діяльності ТОВ «Нафто-газова компанія» відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 5006 від 14.06.2019, за результатами якої складено акт перевірки від 01.11.2021 № 02-01/06/2021-89/п-148 та видано припис від 01.11.2021 № 625-21/02 з встановленим терміном на усунення порушень до 08.11.2021.

З огляду на наведене, Львівська обласна прокуратура, володіючи інформацією наприкінці 2021 року щодо отримання ТОВ «Нафто-газова компанія» спеціального дозволу на користування надрами № 5006 від 14.06.2019 без проведення аукціону не була позбавлена можливості подавати відповідні запити до державних органів, зокрема Держгеонадра та Державної комісії України запасах корисних копалин, у тому числі щодо оскаржуваного протоколу, а також звернутися до суду з адміністративним позовом у строк визначений приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, дата отримання (19.07.2023) прокурором від Держгеонадра відповіді на запит від 27.06.2023 №3614/03-4/2-23 не змінює моменту, з якого прокурор знав або повинен був дізнатися про наявність порушених інтересів держави, а лише свідчить про час, коли він почав вчиняти активні дії з реалізації своїх повноважень щодо звернення до суду з позовом в інтересах держави, і ця подія не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірних правовідносинах.

Наведене вище узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 23.08.2023 у справі № 380/7024/22 та від 21.09.2023 у справі №380/7550/22.

У свою чергу, релевантні до спірних правовідносин висновки Верховного Суду щодо пропуску прокурором строку звернення до суду та відсутності поважних причин для його поновлення викладені у постановах від 16 травня 2024 року у справі № 460/12886/23, від 20 травня 2024 року у справі № 240/21531/23, від 20 травня 2024 року у справі № 240/21812/23, від 21 травня 2024 року у справі № 240/8829/23, від 21 травня 2024 року у справі № 240/25181/23, від 13 лютого 2024 року у справі № 340/3868/23 та інших.

До того ж, у постанові від 13.02.2019 у справі №826/13768/16 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що обставини виявлення прокурором під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні відповідних порушень інтересів держави, які підлягають захисту в суді, поза межами строку звернення до суду повинні враховуватися судами як поважні причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, якщо прокурор звернувся до суду протягом встановленого законом строку звернення з дня виявлення таких порушень. Проте, направлення прокурором листів до відповідних державних органів щодо здійснення заходів захисту інтересів держави не зупиняє та не перериває перебігу встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає застосовним наведений висновок Великої Палати Верховного Суду до правової ситуації, що склалась в рамках розгляду цієї справи.

У даному випадку, регулярні звернення прокурора, з метою витребування ним документів для підтвердження підстав представництва інтересів держави в суді не можуть слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки це призведе до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах, порушення стабільності у діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання ними своїх функцій.

У свою чнргу, у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання позовної заяви, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Також, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вказане, оскільки позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду із даним адміністративним позовом, при цьому, вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 294, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді Л.В. Губська

Е.Ю. Швед