Справа № 260/3849/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 липня 2024 рокум. Ужгород№ 260/3849/24

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Калинич Я.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління юстиції (88000, вул. Заньковецької Марії, буд. 10, м. Ужгород, Закарпатська область, ) про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Шаранич Сергій Сергійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роман Владислава Яношевича від 20.06.2023 року ВП №56945133 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 40589,16 грн.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роман Владислава Яношевича від 20.06.2023 року ВП №72083304 про примусове виконання постанови №56945133, виданого 20.06.2023 Відділом ДВС у місті Ужгороді про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 40589,16 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

У визначений судом строк, на усунення недоліків позовної заяви, представник позивача подав до суду заяву від 21.06.2024 року, у якій просив поновити строк для звернення до суду з даним позовом.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із позовом зазначає, що оскаржувану постанову отримав лише 01.12.2023 року.

11.12.2023 року звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою (відповідно до відтиску штемпелю Укрпошти).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року заяву представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду було задоволено; визнано поважними, вказані представником позивача підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновити пропущений строк звернення із цим позовом; прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Також було зобов`язано Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління юстиції надати суду, належним чином засвідчені копії:

- матеріалів виконавчого провадження №56945133, що стосуються предмету позову у даній справі та докази направлення сторонам виконавчого провадження постанов, винесених у такому;

- матеріалів виконавчого провадження №72083304, що стосуються предмету позову у даній справі та докази направлення сторонам виконавчого провадження постанов, винесених у такому.

Ухвалою суду від 11 липня 2024 року було витребувано від Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління юстиції, належним чином засвідчені копії:

- матеріалів виконавчого провадження №56945133, що стосуються предмету позову у даній справі та докази направлення сторонам виконавчого провадження постанов, винесених у такому;

- матеріалів виконавчого провадження №72083304, що стосуються предмету позову у даній справі та докази направлення сторонам виконавчого провадження постанов, винесених у такому.

Матеріали виконавчих проваджень надійшли до суду 16 липня 2024 року.

19 липня 2024 року до суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Клопотання мотивує тим, що 20.06.2023 року державним виконавцем керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№72083304 з примусового виконання постанови ВП №56945133, про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 в сумі 40589,16 грн., яку у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» надіслано боржнику (вих.№51893) за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 .

Зазначає, що факт відправлення боржнику 20.06.2023 року постанов ВП№56945133 та ВП №72083304 підтверджується списком рекомендованих листів №1186 від 20.06.2023 року поданих національному оператору поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду з вказаним позовом, суд виходить з наступного.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Положеннями ст.122 КАС Країни встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця передбачені статтею 287 КАС України.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.06.2023 року, про стягнення виконавчого збору у ВП №56945133 та про примусове виконання постанови №56945133 прийняту в рамках виконавчого провадження №72083304.

До суду з даним позовом позивач звернувся 11.12.2023 року (відповідно до відмітки Укрпошти), тобто з пропущенням десятиденного строку звернення до суду, встановленого ст. 287 КАС України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

У визначений судом строк, на усунення недоліків позовної заяви, представник позивача подав до суду заяву від 21.06.2024 року, у якій просив поновити строк для звернення до суду з даним позовом. Клопотання мотивоване тим, що про існування оскаржуваних постанов позивач дізнався 01.12.2023 року.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» (заява №20347/03 §35) зазначено «… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…».

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.».

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Слід зазначити, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до копії матеріалів виконавчого провадження №56945133 встановлено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2018 року ВП №56945133 п.3 було встановлено стягнути з боржника виконавчий збір.

Відповідно до адвокатського запиту від 11.02.2021 року, адвокат Сідун О.С., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 просила Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати інформацію чи існують виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 О.

Так, у відповідь на адвокатський запит, Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надано відповідь від 19.02.2021 року за №24661 та копії матеріалів виконавчих проваджень.

Відтак, позивач достеменно знав про існування виконавчого провадження №56945133.

Відповідно до заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (вх.№10807, 20.06.2023) вбачається, що станом на 17.03.2023 року боржником, тобто позивачем, виконано вимоги по виконавчому документу.

20 червня 2023 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову ВП №56945133 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 40589,16 грн.

Цього ж числа головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №7208330.

Вищевказані постанови були надіслані позивача засобами поштового зв`язку з його місцем проживання, що підтверджується списком рекомендованих листів №1186 від 20.06.2023 року поданих АТ «Укрпошта».

Відтак, оскаржувані постанови надсилалися позивачу у спосіб, встановлений законом.

Суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Дотримання строків звернення до суду з позовом є обов`язковою передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Окремо суд зазначає, що надане позивачем клопотання містить лише компіляцію із правових позицій, проте не містить а ні поважних причин пропуску, а ні обґрунтування з посиланнями на норми законодавства.

Таким чином, позивачу слід надати до суду належним чином мотивоване клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвала вважається виконаною у встановлений строк, якщо до вказаної дати необхідні документи були подані до канцелярії суду або відправлені поштою.

Відповідно до статті 171 частин 14 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Відповідно до статті 171 частини 15 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Таким чином, суд вважає необхідним залишити без руху позовну заяву, після відкриття провадження у даній адміністративній справі.

Керуючись статтями 161, 171 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління юстиції (88000, вул. Заньковецької Марії, буд. 10, м. Ужгород, Закарпатська область, ) про визнання протиправними та скасування рішень - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Попередити позивача, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде залишена без розгляду, за приписами ч.15 статті 171 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я. М. Калинич