Справа № 340/3687/24
Суддя: Л.І. ХИЛЬКО
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/3687/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (також - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач (через свого представника - адвоката Харламову Т.В.) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з цим позовом, у якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати його нарахувати і виплатити додаткову винагороду відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 за період з 1 жовтня 2022 року по лютий 2024 року, пропорційно часу перебування на лікуванні та у відпустках, наданих на підставі рішення ВЛК.

Позовну заяву сформовано в системі "Електронний суд" 03.06.2024.

Ухвалою від 10.06.2024 було відкрито провадження, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.40).

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що підстави для виплати спірної винагороди відсутні .

Інші заяви по суті справи та додаткові докази до суду не надходили.

З огляду на зазначене суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 , 15 вересня 2022 року одержав мінно-вибухову травму, поєднане вогнепальне проникаюче поранення грудної клітки перебуваючи у службовому відряджені, при виконанні бойового завдання в умовах воєнного стану, в Херсонській області поблизу н.п. Білоусове, Великоолександрівського району відповідно до довідки про обставини травми №727/2098 від 08.11.2022 року.

Після поранення був доставлений до КП «Апостолівська міська лікарня» Апостолівської міської ради» де була проведена операція.

Після операції був доставлений до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради де до 22 вересня 2022 року проходив лікування.

23 вересня 2022 року прибув до постійного місця дислокації у військовій частині НОМЕР_2 та написав рапорт про надання відпустки за рішенням ВЛК від 22 вересня 2022 №246 терміном на 30 календарних днів.

З 27 вересня 2022 року по 10 жовтня 2022 року перебуваючи у відпустці проходив лікування у ПП «Лікарня Святого Луки».

Під час вказаної відпустки солдата ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2022 №227 виключили із списків військової частини та всіх видів забезпечення і перевели до військової частини НОМЕР_1 .

01 жовтня 2022 року солдата ОСОБА_1 було зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 .

З 23 жовтня 2022 року солдат ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 .

Зважаючи на той факт, що командування військової частини НОМЕР_2 тривалий час не надавало довідку про обставини поранення, солдат ОСОБА_1 був позбавлений можливості повторно пройти ВЛК, що призвело до грубого порушення прав та інтересів військовослужбовця.

Отримавши всі необхідні документи 27 листопада 2022 року прибув до КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» для проходження повторного ВЛК та був направлений на стаціонарне лікування де перебував на лікуванні до 09 грудня 2022 року.

09 грудня 2022 року пройшов повторне ВЛК за висновком якого потребував повторної відпустки на 30 днів в зв`язку з чим було написано рапорт на відпустку.

09 січня 2023 року солдат ОСОБА_1 був направлений на лікування та дообстеження та проходив лікування з 10.01.2023 р. по 14.02.2023 р.

В подальшому повторно перебував на стаціонарному лікування з 02.03.2023 р. по 23.03.2023 р.

В результаті отримання вказаної вище травми (15.09.2022) з 10.11.2023 р. по 12.12.2023 р. солдату ОСОБА_1 на підставі довідки ВЛК повторно довелося пройти лікування, що підтверджується відповідними документами.

На адресу військової частини НОМЕР_1 було направлено адвокатський запит №27/12/1 від 27 грудня 2023 року відповідно до якого адвокат Харламова Т.В. діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася з проханням надати ряд документів та здійснити виплату (додаткову винагороду збільшену до 100 000 гривень) за весь період проходження лікування, включаючи відпустки за рішенням ВЛК.

На вказаний запит відповідачем була направлена відповідь №1760/152 від 24 січня 2024 року, відповідно до якої військова частина повідомила про необхідність надання додаткових документів для отримання виплати та про необхідність звернутися за виплатою за період з 15.09.2022 по 30.09.2022 року до військової частини НОМЕР_2 .

Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено невиплатою йому додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, за періоди стаціонарного лікування внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, а також за час перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі постанови (висновку) ВЛК у зв`язку із отримання поранення, у період з 01.10.2022 по лютий 2024.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У подальшому (і станом на час спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, № 1066 від 27.09.2022, № 1146 від 08.10.2022, № 43 від 20.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, врегульовано, зокрема, Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022року № 912/з/29 (далі - Окреме доручення № 912/з/29).

Згідно пункту 2 Окремого доручення № 912/з/29, на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Згідно пункту 5 Окремого доручення № 912/з/29, виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам. (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Згідно пункту 6 Окремого доручення № 912/з/29, накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Згідно пункту 7 Окремого доручення № 912/з/29, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).

У Довідці обов`язково зазначати:

військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;

інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста;

обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);

підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн. за час цієї відпустки.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі Положення №402).

Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу I Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу I Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Главою 21 розділу II Положення №402 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Згідно пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Відповідно пункту 21.2 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

б) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби;

в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

ґ) Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

е) Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;

є) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

ж) Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової - служби під час участі в бойових діях у складі ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

з) Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

и) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу;

к) Поранення(травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.

Підпункт а пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 передбачає: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Вирішуючи цей спір, суд констатує, що відповідач не заперечує та визнає факт отримання позивачем 15.09.2022 року поранення та травми, що пов`язана із захистом Батьківщини.

Отримання травми підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_2 від 08.11.2022 за №727/2098 (а.с. 21), згідно якої 15.09.2022, перебуваючи у службовому відрядженні при виконанні бойового завдання в умовах воєнного стану в Херсонській області отримав травми внаслідок мінометного обстрілу при зіткненні з військами рф поблизу АДРЕСА_1 . Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 26.09.2022 №301; наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2022 за №72 .

У матеріалах справи наявні наступні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, а саме:

-в період з 15.09.2022 по 22.09.2022 перебував на лікуванні в медичних закладах, а у період з 23.09.2022 по 30.09.2022 перебував у відпустці для лікування, в зв`язку з хворобою (що зазначено акті службового розслідування, стор.14) (а.с.82, зв. бік);

-в період з 27.09.2022 по 10.10.2022 проходив лікування в ПП «Лікарня Святого Луки» (а.с.23)

-в період з 28.11.2022 по 09.12.2022 проходив лікування в КНП «КОЛ КОР» (а.с.32);

-09.12.2022 після проходження повторного ВЛК, отримав висновок про необхідність повторної відпустки на 30 днів (а.с.33);

-09.01.2023 позивач був направлений на лікування та лікування та дообстеження до КНП «КОЛ КОР», де проходив лікування з 10.01.2023 по 14.02.2023 (а.с.10-11);

-відповідно до довідки ВЛК КНП «КОЛ КОР» за №136 від 14.02.2023 позивачу проведено медичний огляд та вказано, що у позивача травма, поранення, ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини, захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.15)

- в період з 02.03.2023 по 16.03.2023 року перебував на обстеженні та лікуванні у пульмонологічному відділенні загальнотеропевтичної клініки ВМЦК Центрального регіону України (м. Вінниця), що підвтерджено перевідним епікризом №1763 (а.с.24)

- в період з 16.03.2023 по 23.03.2023 позивач проходив лікування в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №1», що підтверджено випискою з медичної карти амбулаторного хворого пульмонологічного відділення №285 (а.с.8-9)

- відповідно до довідки ВЛК КНП «ВМКЛ « 1» за №339 від 23.03.2023 позивачу проведено медичний огляд та вказано, що у позивача травма, ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини, захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Вказано, що на підставі ст.77б, 46б графи ІІ Розладу хвороб визнаний обмежено придатним до військової служби (а.с.17)

- відповідно до довідки ВЛК військової частини за №1441 від 24.10.2023 позивачу проведено медичний огляд та вказано, що у позивача травма, ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини, захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Вказано, що на підставі ст.46б,64б,77б графи ІІ Розладу хвороб визнаний обмежено придатним до військової служби, непридатний до служби у високомобільних десантних військах, підрозділах спеціального призначення (а.с.18)

- в період з 10.11.2023 по 12.12.2023 позивач проходив лікування в ПП ПВФ «Ацинус», що підтверджено епікризом №2877 (а.с.22)

- в період з 23.02.2024 по 05.03.2024 позивач проходив лікування в КНП «Центральна міська лікарня», що підтверджується довідкою №1680 від 05.03.2024 та випискою №1380 (а.с.19,30)

Таким чином, матеріалами справи дійсно підтверджується, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням / травмою, що пов`язане із захистом Батьківщини та у відпустках за станом здоров`я.

З аналізу пункту 1 Постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини;

перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог вказує, що солдат ОСОБА_1 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 01.10.2022, датою початку його стаціонарного лікування у медичному закладі є 28.11.2022, для виплати йому додаткової винагороди за час знаходження на стаціонарному лікуванні у медичному закладі і оплати відпустки, в зв`язку з важким пораненням, згідно висновку ВЛК від 09.12.2022 за №468, по дату закінчення 4-місячного безперервного періоду з дати поранення 15.01.2023 немає правових підстав, оскільки він, прийнявши посаду приступив до виконання службових обов`язків та відбулась майже двомісячна перерва в лікуванні.

Крім того, відповідачем вказано, що позивач приймаючи посаду та при зарахуванні до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не повідомив про факт поранення та про те, що наказом військової частини НОМЕР_2 від 27.09.2022 за №224 йому було надано відпустку для лікування, в зв`язку з хворобою відповідно до висновку ВЛК від 22.09.2022 за №246.

Заперечуючи по суті позовних вимог, відповідач вказує, що позивач самовільно проходив лікування без направлення з військової частини НОМЕР_1 та з порушенням територіального принципу надання медичної допомоги. Відповідач наголошує, що військовою частиною НОМЕР_1 позивачу надано лише направлення на проходження ВЛК, а не на лікування.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не повідомив про факт поранення, позаяк відповідачу достеменно було відомо про факт перебування позивача та стаціонарному лікуванні та відпустках для лікування у зв`язку з хворобою.

Так, п. 6 Висновки службового розслідування Акту службового розслідування від 27.02.2023, проведеного військовою частиною НОМЕР_3 за фактом неотримання солдатом ОСОБА_1 додаткової винагороди, вказано:

«Солдат ОСОБА_1 починаючи з 15.09.2022 по 22.09.2022 перебував на лікуванні в медичних закладах, а у період з 23.0.2022 по 30.09.2022 знаходився у відпустці для лікування, у зв`язку з хворобою.

2. Солдат ОСОБА_1 , був фактично відкликаний з відпустки без документального оформлення цього факту шляхом видання відповідного наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.09.2022 за №227 був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .», що свідчить про обізнаність відповідача про перебування позивача на лікуванні.

Згідно пункту 7 Окремого доручення № 912/з/29, підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка видана командиром військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).

Судом встановлено, що отримання травми позивачем підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини №727/2098 від 08.11.2022 (а.с. 21), згідно якої 15.09.2022, перебуваючи у службовому відрядженні при виконанні бойового завдання в умовах воєнного стану в Херсонській області отримав травми внаслідок мінометного обстрілу при зіткненні з військами рф поблизу АДРЕСА_1 . Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 26.09.2022 №301; наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2022 за №72

Отже, ця довідка є підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №468 від 09.12.2022, за результатами проведеного медичного огляду ВЛК КНП «КОЛ КОР», встановлено, що травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 33).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №136 від 14.02.2023, за результатами проведеного медичного огляду ВЛК КНП «КОЛ КОР», встановлено, що травма, поранення,ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини; захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.15).

Тобто, матеріалами справи документально підтверджено, що позивач отримав поранення та захворювання, які пов`язані із захистом Батьківщини.

Разом з тим, згідно з виписками з медичних карток хворого та епікризом, що вказані вище, позивач у зв`язку з отриманим пораненням та захворюванням, які пов`язане із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в наступні періоди: з 27.09.2022 по 10.10.2022; з 28.11.2022 по 09.12.2022, 10.01.2023 по 14.02.2023, 02.03.2023 по 16.03.2023, з 16.03.2023 по 23.03.2023,з 10.11.2023 по 12.12.2023

Вищевикладене, на переконання суду свідчить, що у розумінні п.1 Постанови №168 позивач вважається особою, яка у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення), а відтак має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні, а саме за періоди: з 27.09.2022 по 10.10.2022; з 28.11.2022 по 09.12.2022, 10.01.2023 по 14.02.2023, 02.03.2023 по 16.03.2023, з 16.03.2023 по 23.03.2023,з 10.11.2023 по 12.12.2023.

Водночас, слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення в період з січня 2024 по лютий 2024, про існування таких та/або про неможливість їх надання стороною позивача суду не повідомлено.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що в період з 23.02.2024 по 05.03.2024 позивач проходив лікування в КНП «Центральна міська лікарня», що підтверджується довідкою №1680 від 05.03.2024 та випискою №1380 (а.с.19,30). Зміст вказаних документів не підтверджує, що лікування пов`язано з отриманими травмами та захворюваннями, що свідчить про відсутність для задоволення позову у вказаній частині.

Щодо посилань відповідача на те, що Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 не є коректним та як воно відмінене Окремим дорученням МОУ №5718 від 06.03.2023 суд вказує наступне.

Наказом №44 від 25.01.2023 доповнено Порядок №260 новим розділом - XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, в якому передбачено, що на період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Надана позивачем довідка про обставини травми відповідає встановленим вимогам та свідчить про наявність підстав для виплати додаткової грошової винагороди за період його перебування на лікуванні.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст. 245 КАС України, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання військової частини НОМЕР_1 та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 27.09.2022 по 10.10.2022; з 28.11.2022 по 09.12.2022, 10.01.2023 по 14.02.2023, 02.03.2023 по 16.03.2023, з 16.03.2023 по 23.03.2023,з 10.11.2023 по 12.12.2023., з урахуванням фактично виплачених сум.

Інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст.9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 27.09.2022 по 10.10.2022; з 28.11.2022 по 09.12.2022, 10.01.2023 по 14.02.2023, 02.03.2023 по 16.03.2023, з 16.03.2023 по 23.03.2023,з 10.11.2023 по 12.12.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 27.09.2022 по 10.10.2022; з 28.11.2022 по 09.12.2022, 10.01.2023 по 14.02.2023, 02.03.2023 по 16.03.2023, з 16.03.2023 по 23.03.2023,з 10.11.2023 по 12.12.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. ХИЛЬКО