Справа № 160/30690/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2024 року м.Дніпросправа № 160/30690/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі № 160/30690/23 (суддя Боженко Н.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач) від 14.07.2023 року за №15 щодо відмови їй в призначенні пенсії за віком та зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи:

- з 02.07.1982 року по 05.10.1983 року;

- з 23.02.1987 року по 09.03.1988 року;

- з 01.01.1991 року по 02.10.1991 року;

- з 03.02.1999 року по 22.08.2000 р..

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , з урахуванням правової позиції, викладеної судом у рішенні.

Позовна заява обґрунтована протиправністю незарахування відповідачем наведених у спірному рішенні періодів трудової діяльності позивача до загального трудового стажу, оскільки в трудовій книжці наявні всі необхідні для цього відомості. Також вказує, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Так, суд:

-визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.07.2023 року за №15 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

-зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.07.2023 року, з урахуванням трудової книжки ОСОБА_1 від 30.07.1979 року НОМЕР_1 , а також з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення процесуальних норм, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з боку відповідача не допущено протиправних дій по відношенню до позивача, розрахунок стажу проведено згідно вимог чинного

законодавства, таким чином в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком не менше 30 років.

Так, при опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, органом ПФУ розраховано стаж, який склав 14 років 5 місяців 18 днів. За доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:

- період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки ім`я та по-батькові заявниці не відповідає паспортним даним (рос. частина). Згідно паспортних даних (рос. частина) заявниця ОСОБА_2 , а в трудовій книжці зазначено ОСОБА_3 . Для зарахування періодів роботи необхідно надати довідки, оформлені належним чином.

- період роботи з 02.07.1982 по 05.10.1983, оскільки відсутня назва організації, куди прийнято на роботу та повна дата наказу про прийняття;

- період роботи з 23.02.1987 по 09.03.1988, з 01.01.1991 по 02.10.1991, оскільки в записах про звільнення печатка не читається;

- період роботи з 1999 року по 2000 року, оскільки в даті прийняття наявне виправлення.

Позивач подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача. Стверджує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи скаржника безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Сама позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржує.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 06 липня 2023 року позивач звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.07.2023 року №15 відмовлено позивачу в призначенні пенсії. Зазначено, що її страховий стаж складає 14 років 05 місяців 18 днів при 30 необхідних. До страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки ім`я та по-батькові заявниці не відповідає паспортним даним (рос. частина). Згідно паспортних даних (рос. частина) заявниця ОСОБА_2 , а в трудовій зазначено ОСОБА_3 . Для зарахування періодів роботи необхідно надати довідки, оформлені належним чином.

- до страхового стажу не зараховано:

* період роботи з 02.07.1982 року по 05.10.1983 року, оскільки відсутня назва організації, куди прийнято на роботу та повна дата наказу про прийняття;

* періоди роботи з 23.02.1987 року по 09.03.1988 року, з 01.01.1991 року по 02.10.1991 року, оскільки в записах про звільнення печатка не читається;

* період роботи з 1999 року по 2000 року, оскільки в даті прийняття наявне виправлення.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулась до суду з позовом про його скасування.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, вказав на формальний характер зауважень відповідача до трудової книжки позивача, оскільки в іншій частині її зміст дозволяє однозначно встановити її достовірність та належність як документу, що містить відомості про стаж позивача в періоди її роботи. Отже, відомості трудової книжки позивача мають бути враховані при призначенні їй пенсії та визначення наявного стажу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскарженій відповідачем частині, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Постановою Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.09.1973 року №656 затверджено постанову Про трудові книжки робітників та службовців (далі Порядок №656).

Порядок №656 містить наступні положення:

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться усім робітникам і службовцям державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (п. 1 Порядку №656).

Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації у присутності працівника. Відомості про працівника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою (п. 5 Порядку №656).

З кожним записом, що вноситься до трудової книжки (вкладиш), призначення, переміщення та звільнення адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (п. 7 Порядку №656).

Трудові книжки зберігаються в адміністрації підприємства, установи, організації як бланки суворої звітності, а при звільненні робітника чи службовця видаються йому руки (п. 11 Порядку №656).

При звільненні робітника чи службовця всі записи про роботі, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації, засвідчуються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою (п. 13 Порядку №656).

Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п. 18 Порядку №656).

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 (далі Інструкція №162), п. 2.2. Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу його прийому на працю.

У трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не записуються.

Пунктом 2.3. Інструкції №162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження).

Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 року №301 (далі Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до п. 1 Інструкції №57 про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерство праці України, Міністерство юстиції України, Міністерство соціального захисту населення України від 29.07.1993 №57 (далі Інструкція №57) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п. 2.2. Інструкції №57 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Пунктом 2.11. Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

В свою чергу за п. 2.12. Інструкції, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до п. 2.13. Інструкції, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Основним правовим питанням в цій справі є визначення правових наслідків недоліків оформлення та ведення трудової книжки позивача.

Відповідно до Постанови №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для власника трудової книжки, а отже, й не може впливати на особисті права останнього.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.09.2022 року у справі №569/16691/16-а.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду суду від 19.12.2019 року у справі №307/541/17.

Щодо зауваження про розбіжність анкетних даних позивача російською мовою в трудовій книжці та паспорті громадянина України.

Згідно трудової книжки позивача від 30.07.1979 року НОМЕР_1 вона належить особі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до паспорту громадянина України позивача від 14.06.2002 року НОМЕР_2 російською мовою анкетні дані позивача є наступними: ОСОБА_1 , рік народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що зауваження відповідача до трудової книжки позивача носять формальний характер, оскільки в іншій частині її зміст дозволяє однозначно встановити її достовірність та належність як документу, що містить відомості про трудовий стаж позивача в періоди її роботи (загальна подібність анкетних даних російською мовою, співпадіння року народження).

Отже, трудова книжка позивача має бути врахована при вирішенні питання про призначення їй пенсії та визначення наявного трудового стажу.

Щодо зауважень відповідача стосовно періоду роботи позивача з 02.07.1982 року по 05.10.1983 року.

Відповідач стверджує, що в записах трудової книжки відсутня назва організації, куди позивача прийнято на роботу, а також повна дата наказу про прийняття.

Суд встановив, що в трудовій книжці позивача (а.с. 14 зв.ст) вказано:

5. 02.07.1982 прийнята учнем манікюрші №444к 1982 г. пр. 596/к от 08.09.82г.;

7. 05.10.1983 року звільнена за власним бажанням, ст. 38 Кодексу законів про працю УРСР пр.437к от 05.10.83 г.

Дійсно, відсутня повна дата наказу про прийняття на посаду, однак дата початку роботи визначена належним чином, в зв`язку з чим це зауваження не має юридичного значення та є формальним. Назва організації міститься на печатці, яка проставлена на записах 5-7, однак є непридатною для прочитання. В той же час, до позивача не може бути застосовано негативний наслідок в зв`язку з цією обставиною, оскільки трудова книжка заповнена 30.07.1979 року, у зв`язку з чим, з урахуванням критерію розумності слід враховувати природну зношуваність окремих елементів документу. В цій справі відсутні підстави для сумнівів у дійсності роботи позивача у цей період роботи, в зв`язку з чим він має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Щодо періодів з 23.02.1987 року по 09.03.1988 року, з 01.01.1991 року по 02.10.1991 року.

Ці періоди підтверджуються записами у трудовій книжці позивача №17-18, 21-22. Печатка на цих записах дійсно є непридатною до прочитання, проте, виходячи з викладених раніше підстав, суд вірно вказав, що спірний період трудової діяльності має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Щодо періоду роботи з 1999 року по 2000 року.

В трудовій книжці позивача наявні записи №29 і №30 щодо цього періоду роботи, запис №29 дійсно містить наведення у місяці прийняття на посаду. Водночас, таке наведення не позбавляє запис в цілому можливості для однозначного розуміння його змісту як 03.02.1999 року, на це ж вказує і дата наказу про прийняття на посаду 01.02.1999 року. В свою чергу запис №30 є належним, зауважень до нього відповідач не висунув. Отже, період є однозначно визначеним та підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

З огляду на викладене, періоди роботи позивача з 02.07.1982 року по 05.10.1983 року, з 23.02.1987 року по 09.03.1988 року, з 01.01.1991 року по 02.10.1991 року, з 03.02.1999 року по 22.08.2000 року мають бути зараховані відповідачем до страхового стажу позивача.

В цій справі позивач не є та не може бути відповідальною особою за недоліки в оформленні та веденні її трудової книжки, допущені посадовою особою роботодавців.

Вище викладене вказує на протиправний характер оскарженого позивачем рішення відповідача від 14.07.2023 року №15, в зв`язку з чим воно підлягало скасуванню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд обґрунтовано вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням відомостей трудової книжки позивача, а також з урахуванням висновків суду в цій справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують. Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстави для його скасування відсутні.

Апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі № 160/30690/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак