Справа № 160/13775/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
28 травня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправними дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) відстрочки від проходження військової служби під час мобілізації на підставі абз.1 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №121 від 03.05.2024 в частині призову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на військову службу під час оголошення загальної мобілізації в Україні з 03 травня 2024 року та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 №135 від 04 травня 2024 року в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .
17 липня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд:
В обґрунтування своєї заяви представник позивача зазначив, що у зв`язку з незаконною мобілізацію ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. На теперішній час ОСОБА_1 протиправно та безпідставно зарахований та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 . На початку червня 2024 року ОСОБА_1 направлений на проходження навчання за межі України, до Королівства Іспанії. Проходження навчання у зазначеній державі та факт переміщення ОСОБА_1 підтверджується сертифікатом, виданим останньому по закінченню навчання. На підтвердження переміщення ОСОБА_1 також надаються іменні квитки на літак, з яких вбачається, що ОСОБА_2 з 01.06.2024 по 12.07.2024 перебував в Королівстві Іспанії. Наведене дає підстави вважати, що після проходження навчання ОСОБА_1 як кваліфікований військовослужбовець може бути переміщений до зони активних бойових дій, що внаслідок незаконної мобілізації посадовими особами Відповідача 1 та Відповідача2 ставить під загрозу його право на життя та свободу гарантоване Конституцією України. Отже, невжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до неможливості відновлення порушеного права у зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_1 може бути прийняте рішення про переміщення ( в тому числі переведення та відрядження) його в зону бойових дій (можливих та активних), що може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та значно ускладнить виконання рішення суду, чи взагалі унеможливить його виконання. Забезпечення позову сприятиме збереженню існуючого становища прав та обов`язків позивача до розгляду справи по суті.
Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши подані матеріали, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Тобто, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) (виключено); 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
За змістом приписів ч. 4, 5, 6 ст. 154 КАС України залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
З аналізу наведених норм слідує, що законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав.
Тобто необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, та/або вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Проте, підстави, які зазначає позивач у заяві про забезпечення позову є предметом розгляду справи по суті, а тому, встановлення обставин законності прийняття/неприйняття відповідного рішення, дій/бездіяльності відповідача, їх оцінка повинна бути надана судом з урахуванням доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення та пояснень інших учасників справи, при розгляді справи по суті.
Оцінюючи доводи заявника щодо того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, суд виходить із такого.
Відповідно до прохальної частини заяви представник заявника просить забезпечити позов шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_3 , її посадовим особам вчиняти будь-які дії щодо переміщення (в тому числі переведення та відрядження) ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби, зокрема зони бойових дій (можливих та активних бойових дій) або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду.
В той же час предметом позову у цій справі є:
- визнання протиправними дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) відстрочки від проходження військової служби під час мобілізації на підставі абз.1 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;
- визнання протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №121 від 03.05.2024 в частині призову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на військову службу під час оголошення загальної мобілізації в Україні з 03 травня 2024 року та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 ;
- визнання протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 №135 від 04 травня 2024 року в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .
Суд не може погодитись з доводами заявника, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до неможливості відновлення порушеного права у зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_1 може бути прийняте рішення про переміщення (в тому числі переведення та відрядження) його в зону бойових дій (можливих та активних), що може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та значно ускладнить виконання рішення суду, чи взагалі унеможливить його виконання.
Як зазначалось, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється.
Так, предметом спору у цій справі є скасування індивідуальних актів, а саме наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу та наказу про зарахування до його списків особового складу військової частини.
Суд зазначає, що припинення юридичної сили індивідуального акта, у тому числі і наказів, відбувається автоматично у разі задоволення позову після набрання законної сили рішенням суду.
Тобто, вчинення дій щодо можливого переміщення не вплине на можливість захисту прав позивача шляхом скасування зазначених оскаржуваних наказів. Таким чином, заборона переміщення ОСОБА_1 ніяким чином не може додатково гарантувати, що рішення про скасування наказів, у разі задоволення позову, буде виконано, оскільки, як зазанчалось, припинення юридичної сили наказів відбувається автоматично та не потребує додаткових дій.
Відтак, спосіб забезпечення позову, про який просить позивач, не є нерозривно пов`язаним з підставами та предметом адміністративного позову, оскільки ніяк не вилине на можливість припинення юридичної сили індивідуальними актами у разі набрання законної сили рішенням суду, якщо позов буде задоволено.
Суд вважає, що запропонований представником позивача захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти вказані вище дії щодо переміщення позивача по службі не відповідає порушеному праву позивача, у зв`язку з яким він звернувся до суду та не може бути застосований в силу вищевказаних положень п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України, оскільки вказані дії можуть здійснюватися лише на виконання відповідних наказів, які не є предметом оскарження.
У заяві також вказано про передбачувану відправку ОСОБА_1 до зони бойових дій. При цьому до заяви про забезпечення позову надано сертифікат про навчання ОСОБА_1 та квитки, якими позивач підтверджує, що ОСОБА_1 пройшов навчання за межами України, в Королівстві Іспанія, де перебував з 01.06.2024 по 12.07.2024.
Проте, вказані докази не обґрунтовують наміри військової частини щодо переміщення ОСОБА_1 на інше місце служби.
Отже, доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також, що відновлення прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду не надано.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що за наведених у заяві про забезпечення позову мотивів, відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_3 , її посадовим особам вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_1 , для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, або/до іншого навчального центру до набрання законної сили рішення суду у цій справі.
Відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України
У заяві представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко