Справа № 453/17/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 453/17/24 пров. № А/857/8834/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2024 року, прийняте суддею Броною А.Л. о 13 годині 37 хвилині у м. Сколе, повний текст складено 09.04.2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського офіцера громади ВП №3 Стрийського РУП ВП №3 (м.Сколе) ГУ НП у Львівській області Шкрібака Богдана Володимировича, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до поліцейського офіцера громади ВП №3 Стрийського РУП ВП №3 (м.Сколе) ГУ НП у Львівській області Шкрібака Богдана Володимировича, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови серії БАД № 784363 від 24.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2024 відмовлено в задоволенні позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що станом на день притягнення позивача до адміністративної відповідальності, постанова Сколівського районного суду Львівської області від 15.05.2023 набрала законної сили, а позивач є таким, що не має права керування транспортними засобами.

Разом з тим, відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського та відеозаписом з камери вуличного спостереження, підтверджується рух транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 перед його зупинкою працівником поліції. Після зупинки працівником поліції вказаного транспортного засобу, зі сторони місця водія вийшов позивач.

Те, що позивач не погоджується з поставленим йому в провину порушенням ПДР, не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.

Суд врахував правові висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 21.11.2018 у справі № 465/6677/16а, відповідно до яких, п.2.4 ПДР зобов`язує водія на вимогу працівника поліції зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17.

Доводи позивача не спростовують вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП та не доводять відсутності факту порушення ПДР позивачем.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що порушення незаконної виписаної постанови серія БАД № 784363 від 24.11.2023 в якій виявлені ряд неприпустимих порушень офіцером громади капітана поліції ОСОБА_2 жетон № 0063792.

До даної справи були залучені два свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , один з яких є водієм транспортного засобу ОСОБА_5 , а другий свідок якого поліцейський ОСОБА_6 вирізав з відео наданому суду, тобто свідок ОСОБА_4 був присутній на даній події, але розгляду справи по суті не бачив, тобто винесення постанови поліцейським не було при свідку ОСОБА_4 .. В чому дані свідки в судовому процесі розписалились згідно ст. 383, 384 завідомо неправдивих відомостей, а суддя Брона А.Л. чомусь не бере до уваги допити прямих свідків даної події по даній справі.

Суддя Брона А. Л. свідомо не взяв до уваги клопотання про те що на сьогодні відкриті кримінальні провадження в ТУ ДБР м. Львів, додані витяги з ЄРДР до справи, і проводиться досудове розслідування по даній справі, по даній незаконній постанові, чим перевищив свої службові повноваження ст. 365 КК України.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 24.11.2023 ПОГ СВзГ ВП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАД № 784363, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч.4 ст. 126 КУпАП, об`єднано згідно ст. 36 КУпАП в одне провадження та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 24.11.2023 о 16:40 год. керував транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , при цьому, 15.05.2023 Сколівським районним судом Львівської області ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, чим порушив вимогу п.2.1а ПДР України, а також не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.1Б ПДР України.

Диспозицією ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як зазначено вище, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 263/15738/16-а.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова відповідає зазначеним вище вимогам.

Із відеозаписів, наявних у матеріалах справи, вбачається факт руху транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 перед його зупинкою працівником поліції. Після зупинки працівником поліції вказаного транспортного засобу, зі сторони місця водія вийшов позивач ОСОБА_1 . В подальшому, на місці зупинки транспортного засобу, останнього було проінформовано про причину зупинки та роз`яснено підставу такої зупинки. Під час спілкування з позивачем працівником поліції було встановлено відсутність у водія посвідчення водія у зв`язку з позбавленням його права керування транспортними засобами. Водій під час зупинки транспортного засобу повідомив поліцейському, що виїхав відремонтувати колесо.

Також, з перегляду вказаного відеозапису вбачається, що поліцейським на місці зупинки транспортного засобу були зачитані та роз`яснені права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, та запропоновано скористатися своїм правом залучення захисника для надання правової допомоги при розгляді справи, подавати докази, надати пояснення, на що така особа уникала відповіді.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав в позивача пред`явити документи, що посвідчують право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб. Те, що позивач не погоджується з поставленим йому в провину порушенням ПДР, не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.

Станом на час винесення оскаржуваної постанови, позивач був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Сколівського районного суду Львівської області від 15.05.2023, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30.06.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Таким чином, станом на день притягнення позивача до адміністративної відповідальності, постанова Сколівського районного суду Львівської області від 15.05.2023 набрала законної сили, а ОСОБА_1 є таким, що не має права керування транспортними засобами.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що про факт позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами останньому було достовірно відомо, що підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом.

Крім того, жодних інших людей, котрі могли б керувати транспортним засобом в цей час не виявлено, тому покликання апелянта на те, що він не керував транспортним засобом є голослівним та жодним чином не підтвердженим.

Крім того, колегія суддів враховує, що позивач визнав про те, що позбавлений водійських прав, однак, змушений відігнати автівку, оскільки пробито колесо.

Відтак, позивач, знаючи про своє позбавлення права керування транспортними засобами, ОСОБА_1 24.11.2023 о 16:40 год. керував транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , а також не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.1Б ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Пронін проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Віііг Тоща V. Зраіп) серія А. 303-А; пункт 29.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Сколівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2024 року у справі №453/17/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 22.07.2024.