Справа № 380/14270/24
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22 липня 2024 рокусправа № 380/14270/24
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулкевич І.З., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 . Позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 22.03.2023 року по 20.04.2023;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 22.03.2023 по 20.04.2023.

Ухвалою суду від 12 липня 2024 року визнано підстави, зазначені представником позивача у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, неповажними. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якому вказати інші причини поважності пропущеного строку, ніж ті, які були зазначені в поданій заяві про поновлення строку, з доказами поважності причин його пропуску.

17 липня 2024 року через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему адвокатом Мандриком В.В. подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої представник позивача просить суд вважати поважними причини пропуску строку на подання позовної заяви, з огляду на таке.

До 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідачем була надана відповідь позивачу 26.04.2024, тому тримісячний строк звернення до суду в межах ст. 233 КЗпП спливає 26.07.2024 включно. Натомість позивач звернувся із позовом 04.07.2024, в межах тримісячного строку з дати отримання відповіді на запит, тобто з дати, коли ОСОБА_1 стало відомо про порушення його права.

Лише після ознайомлення із відповіддю відповідача на адвокатський запит, позивачу стала відома позиція відповідача з приводу невиплати додаткової винагороди, яка передбачена положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану. До моменту отримання цієї відповіді, позиція відповідача позивачу відома не була. Окрім того, підстави позову у повному обсязі базуються на відповіді відповідача, тому, до моменту отримання вказаної відповіді належний захист прав позивача був неможливий.

Крім того, представник позивача зауважує про наявність ймовірності, що позивач мав можливість отримати і позитивний для нього висновок шляхом досудового врегулювання спору, що взагалі б виключало необхідність звернення до суду.

Саме тому, позивач і звернувся до суду за захистом порушеного права у межах тримісячного строку із дати отримання ним відповіді відповідача на письмове звернення.

На підставі вищенаведеного, представник позивача просить поновити позивачу строк звернення до суду.

Розглянувши заяву представника позивача про поновлення строку, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки КАС України не визначає строків звернення до суду з позовами щодо грошового забезпечення (заробітної плати) осіб, що перебувають на публічній службі, тому таким законом в даному випадку є Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

У відповідності до частин першої та другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, позивач має право звернутися до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (частина перша статті 233 КЗпП України).

Предметом оскарження у цій справі є бездіяльність відповідача щодо не нарахування позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 22.03.2023 року по 20.04.2023.

В обґрунтування наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, представник позивача посилається на лист-відповідь військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2024 №1629/783 з якого, на його думку, ОСОБА_1 стало відомо про порушення своїх прав та відповідно про позицію відповідача щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану. Окрім того, представник позивача зазначає, що позивач до отримання цієї відповіді мав сподівання щодо досудового врегулювання спору з відповідачем.

Водночас, суд звертає увагу, що виплата спірної додаткової винагороди, зокрема військовослужбовцям, за постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 передбачена на час дії воєнного стану.

За приписами пункту 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міноборони від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Таким чином, щомісячно отримуючи грошове забезпечення за спірний період, а саме: з 22.03.2023 по 20.04.2023, в меншому розмірі, ОСОБА_1 було достеменно відомо про факт не нарахування йому військовою частиною НОМЕР_1 додаткової грошової винагороди.

Момент звернення до відповідача із заявою від 01.04.2024, в якому представник позивача просить нарахувати та виплатити спірну додаткову винагороду, не змінює моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, а виключно свідчить про початок вчинення ним активних дій щодо захисту своїх прав та інтересів.

На думку суду, пасивна поведінка позивача, що проявилася у не вчиненні жодних активних дій щодо захисту своїх прав, не може слугувати достатнім обґрунтуванням для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено обов`язкового порядку досудового врегулювання спору в спірних правовідносинах.

Посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.11.2019 у справі № 340/184/19 є недоречними, оскільки вказана постанова прийнята до набрання чинності змін до ст.233 КЗпП України.

Отже, перебіг встановленого статтею 233 КЗпП України тримісячного строку звернення до суду розпочався з 01.07.2023 та закінчився 01.10.2023. Водночас, з позовом ОСОБА_1 звернувся лише 04.07.2024, тобто поза межами встановленого тримісячного строку.

Звертаючись із заявою про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , представником позивача не наведено поважних причин для його пропуску та не надано відповідних доказів на підтвердження їх існування.

З урахуванням викладеного, підстави, зазначені представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, судом визнаються неповажними.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, частиною першої зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою статті 123 КАС України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статями 169, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

Визнати підстави, зазначені представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна