Справа № 440/1182/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 р. Справа № 440/1182/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2024, (головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк) по справі № 440/1182/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ), звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправною та скасувати відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену листом від 27 жовтня 2023 року за №9/1/10397/фп73680 у видачі довідки, що ОСОБА_1 - дружині військовослужбовця надстрокової служби, разом із чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 05 травня 1989 року по 17 травня 1994 року проживала в місцевостях, де відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю (гарнізоні військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ));

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 видати встановленого зразка довідку (додаток №4 до постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 "Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній"), що ОСОБА_1 - дружина військовослужбовця надстрокової служби, в період з 05 травня 1989 року по 17 травня 1994 року разом із чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала в місцевостях, де відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю (гарнізоні військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що відповідач безпідставно відмовив їй в наданні довідки для врахування до страхового стажу періоду проживання разом з чоловіком -військовослужбовцем у місцевостях, де була відсутня можливість працевлаштуватися за спеціальністю.

Суд першої інстанції не вірно надав оцінку доказам по справі щодо проживання позивача з чоловіком в такій місцевості, не врахував, що в автобіографії та послужному списку її чоловіка вона зазначена як член сім`ї, нею сплачувалися страхові внески до інспекції державного страхування по Калинівському району Вінницької області; в трудовій книжці зазначено, що вона звільнена з посади в зв`язку з переведенням чоловіка в іншу місцевість згідно ст. 38 КЗпП УРСР; довідку Вінницького обласного центру зайнятості від 13 травня 2021 року № 15-14/2012-21.

Саме ці документи підтверджують проживання позивачки, як дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування.

Також позивачка вважає, що обов`язковою підставою для видачі довідки про період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, є лише особова справа військовослужбовця, звільненого з військової служби, і не вина позивача, про відсутність у ній записів про неможливість її працевлаштування.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 06.08. 1983 до 20.05.2013 ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 06.08.1983. (а.с. 15)

ОСОБА_2 з 14.11.1981 по 17.05.1994 проходив військову службу, зокрема, в період з 05.05.1989 по 04.08.1992 у військовій частині НОМЕР_1 , з 04.08.1992 по 17.05.1994 - арсеналі МО України, звільнений в запас по п.65 п.п.1 (скорочення штату), що вбачається з витягу послужного списку. (а.с. 38-39)

20.05.2013 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з свідоцтва про смерть НОМЕР_3 (а.с. 16)

23.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням видати довідку у відповідності до п.13 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, (за формою згідно додатка №4 до Порядку), про те, що вона, дружина військовослужбовця надстрокової служби, в період з 05 травня 1989 року по 17 травня 1994 року разом із чоловіком ОСОБА_2 , проживала в місцевостях, де відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю (гарнізоні військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )). ( а.с. 89-90)

До звернення додала: паспорт; довідки про присвоєння їй ідентифікаційного номера; диплом про навчання; свідоцтва про народження дітей ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) ; свідоцтво про одруження від 06 серпня 1983 року ; свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ; трудову книжку ОСОБА_1 ; листи військової частини НОМЕР_4 від 12.05. 2021 року № 872/2155; лист комунального підприємства «Управляюча компанія «Житловик» від 14.09. 2021 року № 198; лист Калинівської міської ради від 28.05. 2021 року № 02-12-921; довідки про навчання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 30.08. 2021 року №№108,109; довідки Вінницького обласного центру зайнятості від 13.05.2021 року № 15-14/2012-21; листи з додатками ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.11.2021 року № 9/1/8394; від 25.11 2021 року № 6/2346; ордери від 05.04. 1988 року № 516 та від 30.10.1990 року № 1/2 на ОСОБА_2 з правом зайняття жилої площі; довідку про реєстрацію лейтенанта ОСОБА_2 від 21.04.1988 № 138; медицинську книжку ОСОБА_1 ; квитанції про прийом внесків зі страхування життя та страхування додаткової пенсії ОСОБА_1 за період з 1989 - 1991 р.; квитанції про оплату за дитячий садок за дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; листівки-привітання «ХИМКИ 515 27 7/3 2048 =»; «П 01 130515/07 ЭМБА-5 5/41601 26 Ч/З 0900=»; «П 01 130515/07 ЭМБА-5 5/12901 24 22 2200=»; конверт на адресу ОСОБА_1 ; листівки-привітання з днем народження від 22 лютого 1992 року; листівки-привітання з Новим роком; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців - громадських формувань від 14 грудня 2021 року; автобіографії ОСОБА_2 від 14.06. 1986 року; від 07.10.1986 року; витяг із послужного списку майора ОСОБА_2 .

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №9/1/10397/фп73680 від 27.10.2023 за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 повідомлено, що подані документи та інформація, яка є наявною в особово-пенсійній справі чоловіка позивачки не містить підтвердження, а саме довідки про період її перебування за місцем служби її чоловіка де не було можливості працевлаштуватися за вказаною спеціальністю за вказаний період, виданої командиром військової частини, ІНФОРМАЦІЯ_6 не має можливості надати довідку. (а.с. 89)

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством, надані позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_7 документи не дають змоги встановити (підтвердити) період фактичного проживання (реєстрації, прописки) ОСОБА_1 ,як дружини військовослужбовця у відповідній місцевості, а також факт неможливості її працевлаштування, за спеціальністю у цій місцевості у спірний період.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Згідно з п. «з» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, до стажу роботи зараховується також період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Так, п. 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року в редакції від 28.09.2022 (далі - Порядок № 637) період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою (додаток 4), виданою територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за загальним правилом, проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів.

В той же час, запроваджено окрему процедуру підтвердження проживання дружини військовослужбовця у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю до 01.01.2004. Такі обставини підтверджуються довідками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.

Судом встановлено, що на підтвердження факту проживання з 05.05.1989 року по 17.05.1994 рр. з чоловіком військовослужбовцем ОСОБА_2 в місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю (гарнізон військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) позивачем надано:

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 , виданого 05.02.2002 р., у якому у графі «Місце проживання» відсутні дані про реєстрацію її місця проживання до 04.01.2002 року ( а.с.96-97);

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 (а.с. 97);

- диплом про навчання ОСОБА_1 від 30.06.1984 року серії НОМЕР_6 , згідно якого ОСОБА_1 в 1979 році вступила до Полтавського інженерно-будівельного інституту та в 1984 році закінчила повний курс за спеціальністю «тепрогазопостачання і вентиляція» (а.с. 97);

- свідоцтво про народження дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 14, 98);

- свідоцтво про укладення шлюбу від 06.08.1983 року серії НОМЕР_2 (а.с. 99-зворот);

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 21.05.2013 року серії НОМЕР_3 (а.с. 100);

- трудову книжку від 20.08.1984, в якій відсутні записи про її працевлаштування за період з 05.05.1989 року по 17 травня 1994 року (спірний період) (а.с. 101-102);

- лист військової частини НОМЕР_4 від 12.05.2021 року № 872/2155, в якому зазначено, що у військовій частині НОМЕР_4 відсутні документи, які підтверджують факт проживання (реєстрації) у вказаний позивачем період, так як всі документи передані до комунального підприємства "Житловик" міста Калинівка (а.с. 102);

- лист комунального підприємства «Управляюча компанія «Житловик» від 14.09.2021 року № 198 в якому повідомлено, що в картотеці підприємства, яка передана військовою частиною НОМЕР_4 (в минулому в/ч НОМЕР_7 , а не 63142) відсутні будь-які відомості фактичного проживання ОСОБА_1 (реєстрацію, прописку) на території військової частини НОМЕР_4 в період служби з 05.05.1989 року по 17.05.1994 року чоловіка-військовослужбовця (а.с. 103);

- лист Калинівської міської ради від 28.05.2021 року № 02-12-921, яким повідомлено про неможливість надати довідку про період її проживання у м. Калинівка на території військової частини НОМЕР_4 в період з 19.10.1990 року по 17.05.1994 року в зв`язку із відсутністю архівних документів за вищевказані роки, а повноваження у сфері реєстрації місця проживання передано до виконавчих органів територіальних громад лише з 04.04.2016 року (постанова КМУ від 02.03.2016 № 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру") (а.с. 104);

- довідки про навчання гр. ОСОБА_4 від 30.08.2021 року № 108, відповідно до якої ОСОБА_4 навчався з 01.09.1993 року по 15.08.1994 року в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 м. Калинівки Вінницької області (а.с. 104);

- довідки про навчання сина ОСОБА_5 з 01.09.1993 року по 28.10.1993 року в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 м. Калинівки Вінницької області (а.с. 105);

- довідку Вінницького обласного центру зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України від 13 травня 2021 № 15-14/2012-21, згідно з якою ОСОБА_1 з метою працевлаштування (пошуку роботи за фахом або іншої роботи) у Калинівський центр зайнятості не зверталась (а.с. 105);

- листи з додатками ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.11.2021 року № 9/1/8394, від 25.11.2021 року № 6/2346 (а.с. 40, 106);

- ордер від 05.04.1988 року № 516, виданий в/ч НОМЕР_8 ОСОБА_2 на сім`ю із 4 чоловік (дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 ) мають право на зайняття жилої площі (а.с. 107);

- ордер від 30.10.1990 року № 1/2, на право ОСОБА_2 із сім`єю (дружина ОСОБА_10 , син ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 ) зайняття жилої площі (а.с. 107);

- довідки про реєстрацію лейтенанта ОСОБА_2 від 21.04.1988 року № 138 (а.с. 107-зворот 108);

- медичну книжку ОСОБА_1 (а.с. 108-зворот-109);

- квитанції про прийом внесків зі страхування життя та страхування додаткової пенсії ОСОБА_1 за період 1989- 1991 (а.с. 47,111);

- квитанції з оплати за дитячий садок через (а.с.57-70, 113);

- листівки-привітання (а.с. 114-зворот,116); конверт на адресу ОСОБА_1 (а.с. 115);

- витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців - громадських формувань від 14.12.2021 року (а.с. 116-зворот -119);

- автобіографії ОСОБА_2 за період з 1986-1992 (а.с. 120-124).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зі змісту поданих позивачем документів неможливо встановити (підтвердити) період фактичного проживання (реєстрації, прописки) ОСОБА_1 як дружини військовослужбовця у відповідній місцевості, а також факт неможливості її працевлаштування як дружини військовослужбовця за спеціальністю у цій місцевості у такий період.

Запис в трудовій книжці позивача щодо її звільнення 23.11.1987 року в зв`язку з переведенням чоловіка в іншу місцевість згідно ст. 38 Кодексу законів про працю УРСР, не є доказом проживання в спірний період у відповідній місцевості з чоловіком, записів про працевлаштування позивачки в період з 23.11.1987 року по 04.08.1994 року, трудова книжка не містить, за працевлаштуванням (пошуку роботи за фахом або іншої роботи) починаючи з 1992 року (Фонд № 8), та у період з 1992 року по 1994 роки ОСОБА_1 не зверталася, що вбачається з листа Вінницького обласного центру зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України від 13 травня 2021 № 15-14/2012-21.

Документи, які підтверджують факт проживання (реєстрації) позивача в період служби з 05.05.1989 року по 17.05.1994 року чоловіка-військовослужбовця, відсутні , як у військовій частині НОМЕР_4 (в минулому в/ч НОМЕР_7 ), так і в комунальному підприємстві "Житловик" міста Калинівка.

З наданий копій автобіографій, складених за життя чоловіком позивачки, вбачається, що в них він зазначає місце проживання дружини м. Полтава.

Зважаючи на вищезазначені документи, встановити дату з якої позивач проживала в означеному гарнізоні військової частини № НОМЕР_1 Вінницька область, м. Калинівка з наданих документів неможливо.

З трудової книжки позивачки вбачається, що на час звільнення у зв`язку з переводом чоловіка в іншу місцевість вона працювала інженером.

Між тим, позивачем не надано як доказів звернення з метою працевлаштування за спеціальністю до підприємств, установ, організацій, розташованих у місцевості, в якій вона проживала разом з чоловіком-військовослужбовцем, та відмови останніх у забезпеченні працевлаштування, так і доказів відсутності таких підприємств, установ, організацій, в яких позивач могла отримати роботу за спеціальністю, у цій місцевості.

Відтак, позивачем не доведений факт неможливості працевлаштування як дружини військовослужбовця за спеціальністю у відповідній місцевості, що є обов`язковою умовою для видачі довідки на підтвердження проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у видачі довідки .

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі № 440/1182/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова