Справа № 554/4622/24
Суддя: Савченко Л. І.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.07.2024Справа № 554/4622/24
Провадження № 2-а/554/77/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

за участю секретаря судового засідання Грай К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Відділу поліції № 2 (м. Полтава) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Хомич Олександра Олександровича, Відділу поліції № 2 (м. Полтава) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, Головного управління Національної поліції України в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Відділу поліції № 2 (м. Полтава) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Хомич Олександра Олександровича, Відділу поліції № 2 (м. Полтава) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про скасування постанови ЕНА № 1990957 від 24.04.2024 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та закриття провадження по справі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 24.04.2024 року поліцейським ВП №2 (м. Полтава) Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капралом поліції Хомич О.О. було винесено постанову серії ЕНА №1990957 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. Позивач вказує, що відповідно до змісту даної постанови він, нібито, керуючи своїм транспортним засобом, автомобілем BMW X5 B15207СІ, в с. Розсошенці по вул. Кременчуцька, 48, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.е ПДР Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал. ОСОБА_1 вважає, що дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки дана постанова серії ЕНА №1990957 винесена з грубим порушенням вимог актів законодавства України, що регулює дорожній рух, встановлює поведінку та правила учасників дорожнього руху, а також підстави, умови та порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Поліцейським було складено завідомо незаконну постанову, на підставі якої притягнуто його до адміністративної відповідальності за відсутності жодних доказів, які б могли підтверджувати його вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні. Позивач зазначає, що його свідомо було позбавлено можливості користуватись своїми правами, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, посадову особу, яка розглядає справу, оголошено не було, не було заслухано осіб, які беруть участь у справі, що потягло за собою прийняття незаконної та необґрунтованої постанови. Позивач стверджує, що не порушував правил ПДР України, тому склад адміністративного правопорушення відсутній.

Ухвалою суду від 02 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін.

Ухвалою суду від 27 червня 2024 року залучено до участі в адміністративній справі в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції України в Полтавській області.

10 липня 2024 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з метою встановлення істини в змагальному порядку у залі судового засідання.

Ухвалою суду від 22 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у адміністративній справі .

12 липня 2024 року від співвідповідача ГУ НП в Полтавській області до суду надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , у якому представник співвідповідача Паламар Д. прохав адміністративний позов залишити без задоволення. У відзиві представник співвідповідача зазначив, що 24.04.2024 по вул. Кременчуцька 54 с. Розсошенці, Полтавська обл. було зупинено транспортний засіб BMW X5 BI5207СТ, так як водій даного ТЗ здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3 «е» ПДР України. Поліцейським ОСОБА_2 після зупинки транспортного засобу в процесі розгляду справи було встановлено, що за кермом перебуває громадянин ОСОБА_1 , якому було роз`яснено права відповідно до ст. 268 КУпАП, Конституції України та роз`яснено строк на оскарження постанови, відповідно до ст. 289 КУпАП, та складено постанову. Доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення був досліджений безпосередньо під час розгляду адміністративної справи та покладений в основу при прийнятті рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Представник відповідача вказує, що незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення його від відповідальності (а.с. 22-26).

Судом на підставі ст.229 КАС України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 квітня 2024 року поліцейським ВП № 2 (м. Полтава) Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капралом поліції Хомичем О.О. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА № 1990957 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Зі змісту постанови вбачається, що 24.04.2024 р. о 20.14 год. в с. Розсошенці по вул. Кременчуцька, 54 водій керував ТЗ, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.73.е ПДР порушення проїзду на заборонений червоний сигнал або два червоних мигаючих (а.с.4)

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення водіями правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт п. 8.7.3 (е) ПДР України визначає що, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі світлофора забороняє рух.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З досліджених відеозаписів з бодікамери капро НОМЕР_1 та відео реєстратора DD Рат -160, наданих відповідачами ГУНП в Полтавській області та ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейським. При спілкування інспектор поліції вказує позивачу про вчинення ним порушення ПДР України, а саме проїзд на червоний сигнал світлофору. ОСОБА_1 проти порушення ПДР заперечує. При цьому, з наданого відповідачами відеозапису однозначно ідентифікувати, що ОСОБА_1 здійснив рух на заборонений сигнал світлофора неможливо, оскільки на відео не зафіксовано чітко вказаний світлофор та його сигнал. Натомість, з відеозапису вбачається, що при наближенні автомобіля патрульної поліції до світлофора , на сигнал якого здійснював рух позивач, на ньому горів зелений сигнал.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим статтям 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідачами по справі жодним чином не спростовано твердження позивача про те, що він здійснив рух після ввімкнення зеленого сигналу світлофора.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі № 338/1/17.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено ст. 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які відповідно до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові (постанова КАС ВС від 15.11.2018 у справі №524/5536/17).

Аналогічні правові позиції викладені у постановах КАС ВС від 13.03.2020 справа №234/6323/17, від 31.10.2019 справа №398/3566/16-а, від 30.05.2018 справа №337/3389/16- а.

Постанова про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 1990957 від 24.04.2024 року не може оцінюватися судом в розумінні статей 73, 74 КАС України у якості належного і допустимого доказу, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б їх обґрунтовували, в матеріалах справи відсутні, а з наданих відео з бодікамери капро К9А номер ві00130 та відео реєстратора DD Рат -160, які зазначені в постанові та додані до неї , не зафіксовано чітко світлофор та його сигнал.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд повинен бути безстороннім та не може перебирати на себе тягар доказування, про що Європейський суд з прав людини констатував у справах «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року (заява №36673/04) «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року (заява №926/08), «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08).

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про належність відповідачів у даному позові, суд виходить з наступного.

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд зазначає, що використання у зазначеній вище нормі формулювання «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень», вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція з приводу включення до кола відповідачів у справі особи, яка приймала оскаржуване рішення у справі про адміністративне правопорушення, викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 року у справі за № 724/716/16-а.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, остання була винесена поліцейським Відділу поліції № 2 (м. Полтава) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Хомич О. О., який перебуває у трудових відносинах з ВП № 2 (м. Полтава) Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, який є підрозділом ГУНП в Полтавській області.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що належним відповідачем у справі є орган державної влади - суб`єкт владних повноважень Головне управління Національної поліції в Полтавській області, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню саме до цього відповідача. В частині позовних вимог пред`явлених до поліцейського Відділу поліції № 2 (м. Полтава) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Хомич Олександра Олександровича, Відділу поліції № 2 (м. Полтава) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області позов задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. (а.с.1) підлягає стягненню із належного відповідача Головного управління Національної поліції України в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст.19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 241-246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА № 1990954 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП із накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 510 гривень, а провадження по справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 , РНКППО невідомо.

Відповідач Поліцейський Відділу поліції № 2 (м. Полтава) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Хомич Олександр Олександрович, місце знаходження: м. Полтава, вул. Олени Пчілки,19-а, .

Відповідач Відділ поліції №2 (м. Полтава) Головного управління національної поліції в Полтавській області, місце знаходження: м. Полтава, вул. Олени Пчілки,19-а, .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Полтавській області, місце знаходження: м. Полтава, вул. Матвійчука Юліана,83, .

Суддя Л.І.Савченко