Справа № 160/19068/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 липня 2024 року Справа 160/19068/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сластьон А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2024 року, зазначена вище справа була розподілена судді Сластьон А.О.

Відповідно до пунктів 3 та 6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статей 122, 123, 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо незастосування положень п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні позивачу в період з 30.01.2020 по 05.10.2023 (дати виключення зі списків особового складу) розмірів посадового окладу за військовим званням.

Відтак, спір виник через порушення відповідачем законодавства про оплату праці, в тому числі через невиплату всіх сум, що належали позивачу на момент звільнення.

Отже, до даної категорії справ застосовуються відповідні строки звернення до адміністративного суду, які передбачені Кодексом законів про працю України.

Відповідно до частини статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Також, згідно з положеннями частини першої ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом, а також при наданні оцінки поважності пропуску такого строку, суд виходить з наступного.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного законом строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Так, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Натомість, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від відповідача відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру грошового забезпечення та/або повідомлення про нараховані та виплачені працівникові при звільненні суми, тощо.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

З огляду на положення ст. 116 Кодексу законів про працю України, позивачу ще 05.10.2023 (день виключення із списків особового складу частини) було відомо про належні до виплати на день звільнення суми.

Зазначені обставини підтверджуються витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.10.2023 №206.

Крім того, в даній справі позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо незастосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні позивачу розміру окладу за військовим званням за період з 30.01.2020 по 05.10.2023.

Зазначена складова грошового забезпечення виплачується щомісячно.

Відтак, позивач мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, як обраховувався розмір окладу за військовим званням в період з 30.01.2020 по 05.10.2023 та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий розрахунок.

Отже, в даній справі особа не пізніше дати виключення зі списків особового складу вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання зазначеної складової грошового забезпечення, демонструючи свою необізнаність щодо розміру окладу за військовим званням звернулась до відповідача із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від відповідача відповіді на подану нею заяву.

Суд звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується з принципомvigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Вище наведене, у свою чергу, свідчить, що звернувшись 16.07.2024 до суду з позовом про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплату до окладу за військовим званням за період з 30.01.2020 по 05.10.2023 включно позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Зокрема, позивач у своїй позовній заяві на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду вказав про те, що в період з 25.02.2024 року по 12.04.2024 року ним здійснювався догляд за малолітнім сином.

Також, позивач просив суд при вирішенні питання поновлення пропущених строків звернення до суду врахувати висновки Верховного Суду, які містяться в постановах у справах №6-139цс16 від 26.10.2016 року; №6-331цс17 від 06.12.2017 року, №61-992св17 від 23.01.2018 року та №808/858/16 від 04.05.2018 року.

Суд відхиляє вищевказані доводи позивача з огляду на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №206 від 05.10.2023 року позивача виключено із списків особового складу частини з 05.10.2023 року.

Отже, моментом виникнення спірних правовідносин, а відтак і початком відліку строку для звернення до суду необхідно вважати саме день звільнення позивача - 05.10.2023 року.

За викладених обставин, кінцевим строком звернення позивача до адміністративного суду є 05.01.2024 року.

Натомість, надана позивачем довідка від 30.05.2024 року про здійснення догляду позивачем за своїм малолітнім сином не є обґрунтуванням поважності причин пропуску звернення до адміністративного суду, адже період догляду з 22.02.2024 по 12.03.2024 року знаходиться поза межами тримісячного строку для звернення до суду.

Щодо висновків, викладенних в постановах Верховного Суду у справах № 6-139цс16 від 26.10.2016 року; № 6-331цс17 від 06.12.2017 року, № 61-992св17 від 23.01.2018 року та № 808/858/16 від 04.05.2018 року, суд зазначає таке.

Зазначені висновки Верховного Суду зроблені щодо частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції, яка діяла до 19.07.2022 року.

Натомість, редакція ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України на момент виникнення спірних правовідносин передбачає тримісячний строк для звернення до адміністративного суду з моменту отримання працівником повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні.

Будь-яких інших пояснень та доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами, які охоплюють період з 19.07.2022 (дата, з якої редакція ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України передбачає тримісячний строк звернення до суду) по 05.10.2023 включно, позивач не надав.

Отже, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду докази поважності причин його пропуску.

Так, серед іншого, позивач може вказати, чи були виконані відповідачем вимоги ст.116 Кодексу законів про працю України в частині письмового повідомлення в день звільнення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні).

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись статями 122, 123, 160-161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, 233 Кодексу законів про працю України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду:

- обґрунтованої заяви/клопотання щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, про поновлення такого строку звернення із належними доказами поважності причин його пропуску або ж надати докази, які свідчить про дотримання строку звернення до суду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Сластьон