Справа № 127/11352/24
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2024-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/76/24
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Лужанської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Паянка Владислава Володимировича про скасування постанови серії ЕНА №1721895 від 22.03.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП,-

вимоги позивача: визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого сержанта поліції Паянка Владислава Володимировича щодо накладення на нього адміністративного стягнення; скасувати постанову серії ЕНА №1721895 від 22.03.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП,

ВС ТАНОВИВ:

03 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Паянка Владислава Володимировича про скасування постанови серії ЕНА №1721895 від 22.03.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 березня 2024 року він керував автомобілем і був зупинений працівником Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим сержантом поліції Паянком В.В. , який йому повідомив про фіксацію нібито порушення ним вимог п. 19.1. "а" ПДР України, а саме, що він по вул. Синьоводській, 200 в м. Вінниці керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби. Не погоджуючись із цим, він попросив поліцейського надати докази порушення ним правил дорожнього руху, а саме записи з пристроїв відеофіксації, пояснення свідків, інші передбачені законодавством докази, а також повідомив працівника поліції про необхідність залучення у розгляді адміністративної справи захисника. Його прохання щодо доказів працівником поліції було проігноровано, а щодо надання правової допомоги, то поліцейський продиктував йому номер телефону (контактний центр системи надання безоплатної правничої допомоги), на який він зателефонував, однак йому повідомили, що він подзвонив у неробочий час, тобто правової допомоги йому надано не було, на що він звернув увагу працівника поліції. Останній повідомив, що він не є затриманий, а його права не є обмеженими, тому правова допомога у такому випадку не потрібна, а також наголосив, що його в будь-якому випадку буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Отже, розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності проводився без надання йому необхідної правової допомоги, надання будь-яких належних та допустимих доказів правопорушення, без залучення свідків та понятих.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектором поліції Паянком В.В. винесено постанову серії ЕНА №1721895 від 22.03.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

З оскаржуваною постановою він не згоден, так як правопорушення він не вчиняв. Факти зазначені в постанові не відповідають дійсності в зв`язку з тим, що на автомобілі було ввімкнено ближнє світло фар, а також перед виїздом він перевірив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу. Вважає, що адміністративне провадження за наслідками якого винесена оскаржувана постанова, розпочато за відсутності в його діях події адміністративного правопорушення, оскільки висновок поліцейського про нібито порушення ним п. 19.1. «а» ПДР України є припущенням.

Відповідачем в постанові не зазначено будь-яких доказів нібито скоєного ним правопорушення, а саме в пункті 7 не міститься жодних записів про те, що додається будь-який технічний засіб, яким здійснено фото- або відеофіксацію, що є порушенням ч. 3 ст. 283 КУпАП, а також про наявність свідків та інших передбачених законодавством доказів. Крім того, відповідачем не правильно кваліфіковані дії за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки як сказано в оскаржуваній постанові позивач нібито керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби. Тобто вже рухався по автодорозі, а в розумінні ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Таким чином, відповідальність за нібито скоєне адміністративне правопорушення настає за ст. 125 КУпАП та тягне за собою такий вид адміністративного стягнення як попередження. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови були порушені норми ст.ст. 245, 279, 283, 280 КУпАП, а тому просить визнати протиправними дії інспектора поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області Паянка В.В. щодо накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, постанову серії ЕНА №1721895 від 22.03.2024 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень скасувати, як незаконну, та провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події адміністративного правопорушення; стягнути з відповідача на його користь 605 гривень 60 копійок судового збору, який він сплатив при подачі позову до суду.

На адресу відповідачів судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ними отримані.

Від представника відповідачів за довіреністю Ковальчука Д.О. 23 квітня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що під час патрулювання 22.03.2024 по вул. Синьоводській, 200 в м. Вінниці інспектором роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП старшим сержантом поліції Паянком В.В. було зупинено автомобіль KIA Rio, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п. 19.1. «а» ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст.ст. 33 та 284 КУпАП, інспектором було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. Реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді. Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07.11.2019 по справі №487/2179/17. Стосовно тверджень позивача про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення в зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис, за допомогою якого здійснювалось фіксування правопорушення, то Верховний Суд у постанові від 14.02.20218 у справі №536/583/17 зазначив, що відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис. Керуючись постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду №127/15580/18 від 20.09.2018, представник відповідачів просив врахувати, що процедурні порушення допущені суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення рішення.

29 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь позивача ОСОБА_1 на відзив відповідача, в якій позивач зазначив, що представник відповідачів не надав пояснень з приводу неправильного кваліфікування його дій, дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а потрібно було кваліфікувати за ст. 125 КУпАП, якою передбачено такий вид адміністративного стягнення, як попередження. Із відео, яке надав суду представник відповідачів в якості доказу, неможливо встановити дату, час, місце, а також особу, яка керувала транспортним засобом, а також сам транспортний засіб та його номерний знак, але у правому верхньому куті зазначено 02:00. Проте в постанові серії ЕНА №1721895 встановлена дата - 22.03.2024 та час винесення 22 год. 06 хв., тобто дане відео взагалі не стосується цієї справи та не може бути належним та допустимим доказом в силу положень ст. 74 КАС України. Наданий відповідачем із власного мобільного телефону відеозапис не може бути належним доказом у даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з постановою серії ЕНА №1721895, 22.03.2024 о 21:47:28 в м. Вінниці по вул. Синьоводській (вул. Маяковського), 200 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "KIA Rio", д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» ПДР України - порушення водіями транспортних засобів використання освітлювальних приладів в темну пору, в умовах недостатньої видимості, в тунелях, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд звертає увагу на те, що статтею 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем правопорушення відповідними доказами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки винесена з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП. Так, факт порушення правил дорожнього руху має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Згідно зі ст. 268 КУпАП він має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Крім того, відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху, не може вважатись належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, який був долучений представником відповідача до матеріалів справи, проаналізувавши вищезазначені норми Закону, суд вважає, що доводи позивача є переконливими і суд з ними погоджується.

Так, Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

26 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №338/855/17 вказав, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім інших відомостей, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як вбачається із матеріалів справи, представник відповідача долучив до справи диск з відеозаписом події, яка мала місце за участю позивача. Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови, відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, в постанові відсутній.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП, відповідач не навів належних та допустимих доказів правомірності винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того, у висновку колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 524/9827/16-а висловлена позиція, що у випадку невжиття працівником поліції заходів щодо надання водію можливості скористатися послугами адвоката під час оформлення справи про адміністративне правопорушення, поліцейський порушує права водія, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 р. по справі №338/1/17.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №520/6006/21, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Оскаржувана постанова серії ЕНА №1721895 від 22.03.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення позивачем правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення, складена відносно позивача ОСОБА_1 , не відповідає нормам КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок (а.с. 8).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 7, ч. 2 ст. 122, ст. 247, 293 КУпАП ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Паянка Владислава Володимировича про скасування постанови серії ЕНА №1721895 від 22.03.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, - задовольнити.

Визнати дії інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого сержанта поліції Паянка Владислава Володимировича щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, протиправними та постанову серії ЕНА №1721895 від 22.03.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департамену патрульної поліції Національної поліції України (, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 ), судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України (, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК