Справа № 583/2684/24
Суддя: Сидоренко Р. В.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/2684/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Якубович В.В.,

з участю

представника позивача, адвоката Яценка Д.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 877/2024 від 23.05.2024 р. за ст. 210-1 ч. 2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2024 року позивач подав до суду адміністративний позов, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №877/2024 від 23 травня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн та судовий збір у сумі 605,60 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 20 травня 2024 року інструктором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 складено протокол №869/2024, згідно з яким 20 травня 2024 року о 17:25 встановлено факт його неявки за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на визначену дату - 14 квітня 2024 року на 9:00 у зв`язку з мобілізацією, що є порушенням ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинене в особливий період. 23 травня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , розглянувши вказаний протокол виніс постанову №877/2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КпАП України. Вказану постанову вважає незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Так, норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена. Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до Порядку №1487, згідно з яким повістка має відривну частину - розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом. Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені. У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від її отримання.

Водночас, всупереч зазначеним вище нормам чинного законодавства повістка №1602 від 14 квітня 2024 року про виклик на 09:00 14 квітня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 йому не вручалася, що підтверджується розпискою, в якій його підпис відсутній. Натомість вказана повістка підписана начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , який не вчиняв спроб вручити йому повістку. Наявний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення Акт про відмову від отримання повістки та про відмову від призову під час мобілізації від 14 квітня 2024 року у його присутності не складався. Зазначених у ньому в якості свідків осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він не бачив. Не виключено, що останні є співробітниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що вказує на їх зацікавленість. Крім того, означений акт складений солдатом ОСОБА_7 , проте докази на підтвердження повноважень останнього на вручення повістки та відповідне розпорядження коменданта в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні. Також у порушення Порядку №1487 вказаний акт не містить обставин намагання працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 вручити йому повістку, а саме - часу та місця такого вручення, що з огляду на досить ранній час виклику (09:00) обґрунтовано викликає сумніви у завчасності такого виклику і, як наслідок, реальної можливості прибути за цим викликом. Окрім цього, його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 210-1 КпАП України як такі, що вчинені повторно протягом року. Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів накладення на нього адміністративного стягнення за частиною 1 статті 210-1 КпАП України, як то передбачено диспозицією частини 2 цієї статті.

Представник позивача, адвокат Яценко Д.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Зокрема, у відзиві поданому суду 14.06.2024 р. просить залишити постанову про накладення адміністративного стягнення без змін, а позовну заяву без задоволення. Свої заперечення мотивує тим, що позивач, який є військовозобов`язаним, був належним чином оповіщеним про час прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте не прибув за викликом на зазначену дату. Солдат ОСОБА_7 наділений повноваженнями на здійснення такого оповіщення. Зазначені в акті про відмову у отриманні повістки свідки не є працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому не можуть бути заінтересованими особами.Акт фіксує лише факт відмови військовозобов`язаного від отримання повістки та містить докази оповіщення при свідках в усній формі військовозобов`язаного про необхідність прибуття на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_3 та не передбачає детального опису обставин відмови від отримання та підписання повістки. Крім того вручення Позивачеві повістки близько того часу, коли він мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути поважною причиною запізнення явки за викликом, однак не є поважною підставою неявки взагалі. Стороною позивача не спростовані твердження відповідача про те, що ОСОБА_2 14.04.2024 року не з`явився взагалі до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Жодних зауважень щодо часу отримання повістки, неможливості з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зазначений час, поважності причин неявки, не було вказано позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач 29.08.2023 отримав направлення для проходження медичного огляду, проте станом на 14.06.2024 медичний огляд не пройшов без поважних причин (Додаток 5), що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 1 Постанови від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КпАП України), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Судом встановлено, що 14.04.2024 р. на ім`я ОСОБА_2 була складена повістка №1602 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год. 14.04.2024 р., що підтверджується копією розписки про отримання повістки. У розписці до цієї повістки відсутній підпис особи, якій вона вручена.

Згідно акту від 14.04.2024 складеного солдатом ОСОБА_7 останній намагався вручити повістку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 який відмовився її отримувати та заявив - «тошните своїми повістками». Громадянину в усній формі повідомлено про необхідність з`явитись на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , 14.04.2024 р. о 09:00 год. з метою уточнення військово-облікових даних. У акті зазначені свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які засвідчили його власними підписами.

Однак 14.04.2024 р. о 09:00 год. ОСОБА_2 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув.

20.05.2024 р. інструктором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 складений відносно ОСОБА_2 протокол № 869/2024 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КпАП України, відповідно до якого 20.05.2024 р. о 17.25 год. встановлено факт неявки гр. ОСОБА_2 за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14.04.2024 р. на 09.00 год. без поважних причин у зв`язку з мобілізацією, що є порушенням ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період.

З даного протоколу вбачається, що ОСОБА_2 роз`яснено його права, передбачені ч. 1 ст. 63 Конституції України та ч. 1 ст. 268 КпАП України. Позивач відмовився від підпису в протоколі, заяв, клопотань, зауважень не подавав.

Встановлено також, що ОСОБА_2 був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: 23.05.2024 р. о 10:00 год. в кабінеті № 18.

23.05.2024 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_2 та винесено постанову № 877/2024 про накладення адміністративного стягнення штрафу в розмірі 5100 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КпАП України. Відповідно до даної постанови 20.05.2024 р. о 17.25 год. встановлено факт неявки гр. ОСОБА_2 за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14.04.2024 р. на 09.00 год. без поважних причин у зв`язку з мобілізацією, що є порушенням ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період.

Копію даної постанови ОСОБА_2 отримав 23.05.2024 р., про що свідчить його підпис в постанові.

Позивач, не погоджуючись із оскаржуваною постановою, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

24.02.2022 р. відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 р. строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, в останнє на 90 діб з 05 год. 30 хв. 12.08.2024 р.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 210-1 КпАП України).

Згідно вимог ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до змісту ст. 283 КпАП України постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Представник позивача адвокат Яценко Д.І. в судовому засіданні не оспорював, що позивач ОСОБА_2 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 як на 14.04.2024 р. на 09.00 год., так і на пізніші дату і час.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» доручено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу(далі - Указ №65). Згідно пункту 79 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (в редакції від 30.12.2022) (далі Порядок №1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Згідно з витягом з наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.09.2023 р солдат ОСОБА_7 був призначений на посаду стрільця зазначеної установи.

Відповідно до пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 року №352, повістки громадянам можуть вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, суд не погоджується із доводами позивача про те, що його оповіщення здійснювалось неповноважною особою.

Крім того, суд не погоджується із доводами позивача про те, що оскільки акт про відмову від дотримання повістки не містить обставин намагання працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 вручити Позивачу повістку, зокрема часу та місця такого вручення у зв`язку з чим він об`єктивно не міг прибути на 9-00 годину 14.04.2024, адже вищезазначений акт фіксує лише факт відмови військовозобов`язаного від отримання повістки та містить докази оповіщення при свідках в усній формі військовозобов`язаного про необхідність прибуття на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_3 та не передбачає детального опису обставин відмови від отримання та підписання повістки. До того ж, вручення Позивачеві повістки близько того часу, коли він мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути поважною причиною запізнення явки за викликом, однак не є поважною підставою неявки взагалі. Стороною позивача не спростовані твердження відповідача про те, що ОСОБА_2 14.04.2024 року не з`явився взагалі до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також суд бере до уваги доводи представника відповідача про те, що жодних зауважень щодо часу отримання повістки, неможливості з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зазначений час, поважності причин неявки, не було вказано позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також суд не бере до уваги доводи сторони позивача про те, що акт про відмову від отримання ним повістки був підписаний заінтересованими особами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яких він не бачив взагалі, оскільки згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 вказані особи в зазначеній установі не працюють та не проходять військову службу. Суд не зміг допитати вказаних осіб через їхню відсутність на території міста та району, однак зібрані у справі докази не дають суду підстав для того, щоб прийти до висновку про те, що акт від 14.04.2024 р. був сфальсифікований.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку щодо наявності в діянні ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КпАП,

Твердження позивача про те, що відповідачем неправомірно було застосовано ч. 2 ст. 210-1 КпАП, так як не доводиться повторність вчинення позивачем правопорушення, - не заслуговують на увагу, так як ОСОБА_2 порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію було вчинено 14.04.2024 року під час дії особливого періоду, а тому його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 210-1 КпАП України.

Отже, дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону.

За таких обставин, суд вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, а підстав для її скасування не вбачається. В свою чергу, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи. Отже, підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 254, 256, 279-279-7, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 877/2024 від 23.05.2024 р. за ст. 210-1 ч. 2 КпАП України - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко