Справа № 340/3050/24
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/3050/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглядаючи у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вересень плюс" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вересень плюс", через свого представника адвоката Самаріна Андрія Сергійовича, звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.01.2024 р. за №12/32-00-07-08-20, яким застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вересень Плюс» штрафну санкцію за платежем «штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 262,35 грн.

Обґрунтовуючи протиправність вказаного податкового повідомлення-рішення позивач, зокрема, наполягав на тому, що змістовна конструкція пункту 80.2 статті 80 ПК України обумовлює висновок про те, що для зазначення підстави для проведення перевірки не достатньо вказати номер підпункту статті ПК України. Тобто, підставою для проведення фактичної перевірки є не посилання контролюючого органу на певні положення ПК України, а конкретно-визначені відомості, які відображені на матеріальних носіях або в електронному вигляді, що стали безпосередньою підставою для проведення такої перевірки з яких особа, яка знайомиться із наказом, може встановити обґрунтованість її призначення та проведення. Натомість контрольні заходи, за наслідками реалізації яких складене спірне рішення, призначені за відсутності на те відповідних правових підстав та без дотримання відповідних норм Податкового кодексу України (далі також - ПК України). Крім того, представник позивача зазначає на неправильну кваліфікацію вчиненого платником податків правопорушення, оскільки видача фіскальних чеків без зазначення інформації про ставку ПДВ (літерного позначення, розміру у відсотках та загальної суми ПДВ) не призводить до недійсності такого чеку. Оподаткування розрахункових операцій проведено позивачем із обрахунком суми ПДВ, що підтверджується звітом з ЕККА, де зазначена кожна товарна позиція за 16.08.2023 р., її загальна ціна, сума ПДВ по кожній товарній позиції, в т.ч. по тому товару, який зазначений у фіскальному чеку, при друку якого не було надруковано інформацію про ПДВ.

Вказує, що програмне забезпечення було налаштовано таким чином, щоб автоматично відображати суму ПДВ в розмірі 20% з вартості кожної операції з купівлі продажу товарів з подальшим проведенням такої операції через РРО (окрім товарів які не обкладаються ПДВ, наприклад тютюнові вироби, де ПДВ нараховується виключно на перше постачання).

Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (надалі відповідач) не визнаючи позовні вимоги, поданий відзив на позов, у якому зазначається про правомірність проведення фактичної перевірки на підставі наказу від 28.11.2023 № 1345-п "Про проведення фактичних перевірок" з огляду на наявність підстав для призначення фактичної перевірки за підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Під час перевірки встановлено відсутність інформації у фіскальному чеку про ставку ПДВ (літерного позначення, розміру у відсотках та загальної суми ПДВ), що позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого п. 2 ст. 3 Закону № 265.

Рух справи:

Ухвалою судді від 15.05.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлено строк на подання процесуальних заяв.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.05.2024 року зупинене провадження у даній справі до розгляду Верховним судом касаційної скарги у справі №280/1431/23.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 року поновлене провадження у даній справі.

Дослідивши докази і письмові пояснення позивача, викладені у заяві по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ТОВ ''Вересень плюс'' зареєстрована як юридична особа (надалі позивач, а.с.8) та включений до Реєстру великих платників податків та згідно з наказом ДПС України №746 від 22.12.2020 року закріплений за Східним Міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, де перебуває за основним місцем обліку платників податків.

Наказом ГУ ДПС у Кіровоградській області від 28.11.2023 № 1345-п "Про проведення фактичних перевірок" на підставі пп.80.2.2., пп.80.2.3, пп.80.2.7 п.80.2 ст. 80 ПК України зобов`язано провести протягом листопада-грудень 2023 року фактичні перевірки суб`єктів господарювання з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операції, ведення касових операцій. У Додатку 14 до наказу вказаний суб`єкт господарювання ТОВ ''Вересень плюс'', дата початку перевірки 06.12.2023 (надалі наказ, а.с.61).

08.12.2023 р. посадовими особами Головного управління ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку в магазині ''Файномаркет'', що розташований у м. Знам`янка, вул. Грушевського,14Г.

За результатом проведеної перевірки ГУ ДПС в Кіровоградській області складено акт за № 9963/11/28/РРО/31774943 фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв (надалі акт перевірки, а.с.65-70).

У п.2.2.8 акту перевірки зазначено, що в ході перевірки, вибірковим аналізом аналітичної системи СОД РРО встановлено, що в магазині ''Файномаркет'' через РРО Ф№ роздрукований ф/чек №406 від 18.08.2023 о 12:30 в якому відсутній основний реквізит, а саме дані щодо розміру ставки ПДВ у відсотках і зазначеної суми ПДВ і який не відповідає вимогам ''Положення про форму та зміст розрахункових документів…''. До акту перевірки додається копія ф/чеку №406 на суму 174,90 грн в якому відсутній зазначений вище обов`язковий реквізит.

Висновком перевірки зазначено порушення приписів п. 2 ст. 3 Закону України ''Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг'' (надалі Закон №265/95-ВР) та ч.2 р.2 ''Положення про форму та зміст розрахункових документів…'', затвердженого наказом МФУ від 21.01.18 №13.

Позивачем подано заперечення №1482 від 22.12.2023 року на акт перевірки від 08.12.2023 року. Розглянувши заперечення, ГУ ДПС в Кіровоградській області, прийнято висновок від 05.01.2024 року №6/11-28-07-04/3177943 про те, що доводи та встановлені порушення, викладені в акті фактичної перевірки від 08.12.2023 року №9963/11/28/РРО/ НОМЕР_1 є правомірними.

На підставі акту перевірки, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено податкове повідомлення- рішення від 09.01.2024 року за № 12/32-00-07-08-20, яким застосовано до ТОВ ''Вересень Плюс'' штрафну санкцію за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в розмірі 262,35 грн (надалі спірне рішення, а.с.15-16).

Позивачем подана скарга до ДПС України про перегляд податкового повідомлення-рішення від 06.02.2024 року (а.с.19-20), за результатом розгляду якої рішенням від 04.04.2024 року № 9609/6/99-00-06-03-02-06 скаргу платника податків залишила без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (а.с.21-22).

Отже правомірність та законність спірного рішення є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (надалі ПК України).

Однією з підстав протиправності спірного рішення, представник позивача зазначає про порушення процедури проведення перевірки, оскільки в наказі на її проведення вказана лише номері статті ПК України, натомість, аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України обумовлює висновок про те, що для зазначення підстави для проведення перевірки не достатньо вказати номер підпункту статті ПК України. Тобто, підставою для проведення фактичної перевірки є не посилання контролюючого органу на певні положення ПК України, а конкретно-визначені відомості, що стали безпосередньою підставою для проведення такої перевірки з яких особа, яка знайомиться із наказом, може встановити обґрунтованість її призначення та проведення.

Так, у наказі на проведення перевірки наявне лише посилання на норми ПК України.

Відповідно до пунктів 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.

На відміну від всіх інших передбачених законом перевірок фактична перевірка здійснюється без будь-якого попередження платника податку (особи) відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України.

Водночас, попри відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підставі та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення. Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Суд звертає увагу на правове формулювання пункту 80.2 статті 80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

У цій справі в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України (правова підстава).

За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації ''яка свідчить про можливі порушення'' - дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.

Аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював правовий висновок, що у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Враховуючи вищеописане, суд відхиляє доводи представника позивача щодо протиправності спірного рішення, з огляду на те, що відсутність в наказі на проведення перевірки деталізованої інформації щодо підстав її проведення.

Стосовно змісту та суті спірного рішення, суд зазначає наступне.

Представник позивача зазначив, що відсутність у фіскальному чеку інформації про ставку ПДВ (літерного позначення, розміру у відсотках та загальної суми ПДВ) не призводить до недійсності такого чеку, натомість відповідач зазначає, що відсутність обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку тягне за собою неприйнятність такого документа як розрахункового, і є підставою для притягнення позивача до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР.

Відповідно до визначень, наведених у статті 2 Закону № 265/95-ВР, поняття:

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР (порушення яких зафіксоване в Акті перевірки, за які застосовані штрафні санкції податковим повідомленням-рішенням № 4) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Згідно з абзацом першим пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.

Так, при проведенні перевірки встановлено, що у фіскальному чеці від 16.08.2023 року № 406 (а.с.17) відсутня інформація про ставку ПДВ (літерного позначення, розміру у відсотках та загальної суми ПДВ).

Позивача притягнуто до відповідальності за порушення позивачем пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Як вже зазначалося, обов`язок, передбачений цим пунктом, полягає в тому, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надавати особі в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.

Відповідно до статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за № 220/28350 затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів (надалі Положення №13), яким визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення №13 визначено, які обов`язкові реквізити має містити фіскальний чек на товари (послуги), зокрема, для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ,- окремим рядком літерне позначення ставки ПДВ, розмір ставки ПДВ у відсотках, загальну суму ПДВ за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкуються великі літери ''ПДВ'' (рядок 21).

Позивач є платником ПДВ.

Згідно з пунктом 3 розділу І цього Положення установлені у ньому вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Отже, можна зробити висновок, що Закон № 265/95-ВР встановлює безпосередній зміст обов`язку суб`єктів господарювання і порядок його виконання, а Положення № 13 - форму його реалізації (форму і зміст документів, які є складовими звітності).

У постанові від 02 лютого 2024 року у справі №500/6845/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформулював правовий висновок, що за змістом норм Положення №13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення №13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Отже, відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником ПДВ, як рядком літерне позначення ставки ПДВ, розмір ставки ПДВ у відсотках позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Сума реалізованого товару, визначеного у ФЧ 406 від 16.08.2023 становить 174,90 грн, а відтак

Застосовуючи цей висновок до правовідносин, які виникли у цій справі, суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Стосовно посилання представника на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2023 року у справі № 640/23582/21, суд зазначає наступне.

У вказані постанові досліджувались порушення щодо відсутності у фіскальному чеку інформації розділу ІІ Положення №13 рядки 11-18.

Проведення розрахунків з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та платіжного терміналу не з`єднаного (не поєднаного) з реєстратором розрахункових операцій, не призводить до виникнення в платника податків обов`язку друкувати рядки 11-18 фіскального чека.

Суб`єкти господарювання у своїй діяльності використовують різні апарати програмного забезпечення, які інтегрують РРО та банківський платіжний термінал в одному пристрої. У деяких випадках РРО та термінал можуть бути окремими. Застосування розділеної системи призводить до видачі двох чеків. Верховний Суд у своїй постанові від 03.11.2023 у справі №640/23582/21 дійшов висновку, що використання двох окремих пристроїв та видача двох чеків є законними та не є порушенням.

Отже, обставини справи №640/23582/21 не є подібними зі спірними, а тому висновки постанови ВС від 03.11.2023 року є нерелевантною до даної справи.

Відповідачем надано розрахунок штрафних санкцій, застосованих до позивача згідно з пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР 150% вартості проданих з порушенням товарів вчинене вдруге, в сумі 262,50 грн. (174,90х150%).

Представник позивача жодного заперечення щодо розміру штрафу не зазначив. Водночас, суд перевіряє спірне рішення на предмет його законності з огляду на дотримання відповідачем усіх критеріїв, визначених у ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідач у розрахунку штрафних санкцій (а.с.16) зазначає про матеріали актів перевірок від 04.11.2022 №3115/11/11/РРО/31774943, від 12.01.2023 №117/11/11/РРО/31774943 та від 15.06.2023 №4805/11/28/РРО/31774943, на підставі яких прийняті податкові повідомлення-рішення, які оскаржувалися позивачем в судовому порядку.

Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року по справі №340/987/23, яке постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2024 року залишено без змін, частково задоволено адміністративний позов ТОВ «Вересень Плюс», визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 24.11.2022 Східного міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків за №338/32-00-07-01-03-29 в частині застосовування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 132349,50 грн. Як вбачається зі змісту судового рішення скасовано податкове повідомлення-рішення за порушення пунктів 1, 2 ст. 3 Закону про РРО невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, на підставі п.1 ст.17 Закону про РРО застосовано штрафну санкцію в розмірі 132349,50 грн.

Крім того, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі № 340/2618/23 адміністративний позов ТОВ "Вересень Плюс" задоволено, зокрема визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 02.02.23 за №100/32-00-07-08-20. Як вбачається зі змісту судового рішення скасовано податкове повідомлення-рішення за порушення п.1 ст.3 Закону України ''Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг'', за яке передбачена відповідальність п.1 ст.17 Закону про РРО та застосовано штрафну санкцію в розмірі 132349,50 грн. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року рішення суду першої інстанції у вказаній частині залишено без змін.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі № 340/9613/24 адміністративний позов ТОВ "Вересень Плюс" задоволено, зокрема визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.07.2024 № 689/32-00-07-08-20, яким застосовано штраф за порушення п.1 ст.3 Закону України ''Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг'', за яке передбачена відповідальність п.1 ст.17 Закону про РРО.

Отже, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутня повторність щодо вчинення порушення, за яке передбачена відповідальність у відповідності до п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР, що свідчить про неправомірність розрахунку відповідачем ще й фінансової санкції, застосованої до відповідача, а відтак спірне рішення в частині застосуванню штрафу в розмірі 87,45 грн слід скасувати як протиправне. При цьому, застосування до позивача штрафу в розмірі 100% вартості проданого товару в сумі 174,90 є правомірним, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні із даним позовом до суд сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с.42-43), а тому, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову (2422,4х262,35/87,45), на користь позивача слід стягнути суму 724,36 грн.

Керуючись ст.ст.77-79, 90, 132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вересень плюс" (вул. Перша Виставкова, 37 Е, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25014; ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Олександра Поля, 57, м. Дніпро, 49600; ЄДРПОУ 43968079) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.01.2024 року №12/32-00-07-08-20 в частині визначення суми штрафних (фінансових санкцій) в розмірі 87,45 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю ''Вересень Плюс'' судові витрати по сплаті: судового збору в сумі 724,36 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК