Справа № 200/3109/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року справа №200/3109/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року у справі № 200/3109/23 (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення індексації грошового забезпечення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 02.01.2016 по 28.02.2018 включно;

- стягнути з ВЧ НОМЕР_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.01.2016 по 28.02.2018 у сумі 29 930,35 гривень із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 03.01.2021 включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок в місяць у загальній сумі 152 077 гривень 99 копійок за період з 01.03.2018 по 03.01.2021 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

В обгрунтування позову зазначив, що на виконання судового рішення у справі № 200/6424/21 позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 52 814,47 грн.

Проте при застосуванні у якості базового місяця січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення в період з 02.01.2016 по 28.02.2018 сума індексації складає 83 549,10 грн, однак відповідачем нараховано та виплачено 53 618,75 грн.

Отже сума недоплати, на думку позивача, складає: 83 549,10 грн - 53 618,75 грн = 29 930,35 грн.

Разом з цим, за період з 01.03.2018 по 03.01.2021 позивачу виплачена тільки поточна індексація грошового забезпечення в сумі 4869,57 грн, проте не виплачена індексація різниця.

Така бездіяльність відповідача є протиправною.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 02.01.2016 по 28.02.2018 включно.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.01.2016 по 28.02.2018 у сумі 29 930,35 грн.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 03.01.2021 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4026,76 грн в місяць у загальній сумі 140 936,60 грн за період з 01.03.2018 по 03.01.2021 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

На виконання рішення суду фінансовою службою військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 була нарахована індексація грошового забезпечення та підготовлені відповідні розрахунки щодо сум індексації грошового забезпечення на підставі рішення суду в період з 02.01.2016 по 28.02.2018 з врахуванням базового місяця січня 2008 року (суми за час служби не були виплачені) та за період з березня 2018 року по 03.01.2021 з врахуванням базового місяця березня 2018 року - (за який нараховані суми були виплачені ОСОБА_1 за час служби, до звільнення).

03.06.2023 ОСОБА_1 в повному обсязі виплачена індексація грошового забезпечення на загальну суму 52 814,47 грн яка перерахована на рахунок позивача.

Таким чином, на виконання рішення суду Військова частина НОМЕР_1 нарахувала та виплатила ОСОБА_1 за період з 02.01.2016 по 28.02.2018 включно всі нараховані належні суми, як і за період з 01.03.2018 по 03.01.2021 під час служби з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, які при зарахуванні коштів утримуються з військового, а потім відразу компенсуються Міністерством оборони України.

Позивач не заперечує факту нарахування та виплати йому індексації.

Отже, позовні вимоги свідчать, що позивач не згодний з виконанням відповідачем рішення у справі № 200/6424/21, а предмет позову фактично спрямований на виконання цього рішення.

Тобто новий спір між позивачем на військовою частиною відсутній.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зазначене, суд надає оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , з 02.01.2016 до 03.01.2021 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , є учасником бойових дій.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.08.2021 року у справі № 200/6424/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2022, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, з березня 2018 по 03.01.2021 - із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року.

На виконання рішення суду позивачу виплачена індексація за період з 02.01.2016 по 28.02.2018 з врахуванням базового місяця - січень 2008 року у розмірі 52 814,47 грн.

Також, за період з березня 2018 по 03.01.2021 позивачу виплачена поточна індексація без врахування абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що у березні 2018 року підвищення грошового забезпечення позивача не перевищило суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року, тому відповідач відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078 мав розрахувати позивачу суму індексації-різниці та здійснити її виплату.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Закриття провадження у справі в цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалено за результатами розгляду тотожного позову, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі у разі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до правового висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 по справі № 11-257/18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих самих підстав. Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі закрити провадження у справі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.08.2021 року у справі № 200/6424/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2022 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, з березня 2018 по 03.01.2021 - із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року.

Як свідчать матеріали справи позивач, після отримання нарахованих та виплачених сум індексації грошового забезпечення на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року по справі № 200/6424/21, заявив позовні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 02.01.2016 по 28.02.2018 включно;

- стягнути з військової частини на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 02.01.2016 по 28.02.2018 у сумі 29 930 гривень 35 копійок із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 03.01.2021 включно;

- зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок в місяць у загальній сумі 152 077 гривень 99 копійок за період з 01.03.2018 по 03.01.2021 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

Відповідачем на виконання рішення суду у справі № 200/6424/21 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 52 814,77 грн за період з 02 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом, вважає, що при застосуванні у якості базового місяця січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення в період з 02 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року сума індексації складає 83 549,10 грн, тому сума недоплати, на думку позивача, складає: 83 549,10 грн 53 618,75 грн = 29 930,35 грн.

Також, за період з 01 березня 2018 року по 03 січня 2021 року виплачена тільки поточна індексація грошового забезпечення, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103%. Проте, на думку позивача, відповідачем в порушення норм абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення не виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 січня 2021 року у фіксованій величині 4463,15 грн в місяць на загальну суму 152 077,99 грн.

Проте, на момент розгляду справи № 200/6424/21 позивачу ще не була нарахована індексація грошового забезпечення за період з 02.01.2016 по 28.02.2018 та відповідачем не визначався базовий місяць, як наслідок, не було визначено який коефіцієнт індексації та сума індексації буде виплачена позивачу.

Отже, не було визначено розмір індексації-різниці, тому обставини, які досліджувалися у справах № 200/6424/21 та № 200/3109/23 є різними, що унеможливлює ототожнення адміністративних позовів.

За таких обставин підстави для закриття провадження у справі відповідно до п.4 ст. 238 КАС України, як помилково вважає апелянт, відсутні.

Інших доводів апеляційна скарга військової частини не містить, тому суд апеляційної інстанції не надає оцінки правильності рішення суду першої інстанції в тій частині, яка сторонами не оскаржується.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат по справі не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року у справі № 200/3109/23 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року у справі № 200/3109/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 22 липня 2024 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 22 липня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук