Справа № 480/308/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2024 року Суми Справа № 480/308/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
судді - Сидорука А.І.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
до - Військової частини НОМЕР_1 ,
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Стислий виклад позицій сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач 10.01.2023 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу, у день виключення зі списків військової частини, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, індексації грошового забезпечення та невірного нарахування грошового забезпечення; зобов`язати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 28.11.2021 по 14.12.2022, у сумі 164420,55 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що при звільненні позивача зі служби 28.11.2021 позивачу не було виплачено всі належні йому суми, а виплачено їх лише 27.07.2022, 21.10.2022 та 14.12.2022, внаслідок чого відповідач повинен сплатити позивачу грошове забезпечення за період затримки розрахунку при звільненні за період з 28.11.2021 по 14.12.2022.
14.02.2023 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
09.02.2024 судом було постановлено ухвалу про витребування доказів.
15.02.2024 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відзив мотивовано тим, що позивач не має права на середній заробіток, оскільки ст.117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати, оскільки з прийняттям судового рішення ст.ст. 116 і 117 КЗпП України не застосовуються, а зобов`язання роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Звертає увагу, що суд може зменшити розмір середнього заробітку, який має сплатити відповідач.
Встановлені судом фактичні обставини.
28.11.2021 - остаточна дата закінчення проходження позивачем військовї служби, що підтверджується витягом з наказу від 15.11.2021 за № 533-ОС (а.с.8).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/182/22 від 23.06.2022 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104899549).

27.07.2022 відповідачем на виконання вказаного рішення суду було перераховано позивачу на картковий рахунок 42975,71 грн (а.с.9). Фактично позивачу була сплачена сума 43630,16 грн, з розрахунку 42975,71 грн, яка надійшла на картковий рахунок та 654,45 грн - утриманий військовий збір 1,5%.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/183/22 від 12.08.2022 зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу з 29.01.2020 по 28.11.2021 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, інших додаткових видів грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні, шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704, з урахуванням виплачених сум (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105712468).

21.10.2022 відповідачем на виконання вказаного рішення суду було перераховано позивачу на картковий рахунок 106694,75 грн (а.с.11). Фактично позивачу була сплачена сума 108319,54 грн, з розрахунку 106694,75 грн, яка надійшла на картковий рахунок та 1624,79 грн - утриманий військовий збір 1,5%.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/6156/22 від 01.12.2022 зобов`язано відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, встановленої ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з 2013 року по 2018 рік (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107621923).

14.12.2022 відповідачем було перераховано позивачу на картковий рахунок грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки у сумі 14494,04 грн (а.с.13). Фактично позивачу була сплачена сума 14714,76 грн, з розрахунку 14494,04 грн, яка надійшла на картковий рахунок та 220,72 грн - утриманий військовий збір 1,5%.

Місячний розмір грошового забезпечення позивача за вересень 2021 року складає 13236,63 грн, а за жовтень 2021 року - 13236,63 грн, що підтверджується довідкою відповідача від 12.02.2024 за № 82.

У зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Висновки суду та їх мотиви.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (ст. 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Згідно припису ч. 1 ст. 116 КЗпП України (в редакції до 01.07.2022) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Даною нормою встановлено обов`язок роботодавця виплатити працівнику у день звільнення всі належні йому суми, під якими розуміються в тому числі індексація та компенсаційні виплати.

Отже, відповідач повинен був у день звільнення виплатити позивачу всі належні йому при звільненні суми.

Саме на роботодавця (військову частину), в зв`язку з його поведінкою, покладено наслідки невчасної виплати всіх належних позивачу сум. Саме невиплата сум і призвела до правового конфлікту та наступних додаткових фінансових витрат відповідача.

В той же час, остаточна виплата всіх належних позивачу сум була проведена не у день звільнення - 28.11.2021, а 14.12.2022.

Враховуючи той факт, що для військовослужбовців відповідальність за затримку розрахунку при звільненні не передбачена спеціальним законодавством, то до даних правовідносин підлягає застосуванню норма ст. 117 КЗпП України.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України (у редакції Закону № 2352-IX) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Наведена редакція ст. 117 КЗпП України набрала законної сили з 19.07.2022.

До внесення вказаних змін строк нарахування середнього заробітку не обмежувався.

Ухвалення судових рішень про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені особі при звільненні, за загальними правилами, встановленими ЦК України, не припиняють обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за затримку.

Спірний період стягнення середнього заробітку у цій справі умовно варто поділити на дві частини: до і після набрання чинності 19.07.2022 змін до ст. 117 КЗпП України.

Період з 29.11.2021 до 18.07.2022 регулюється редакцією ст. 117 КЗпП України, до внесення у неї змін Законом № 2352-IX, тобто без обмеження строком нарахування у 6 місяців. До цього періоду, у разі наявності у суду переконання про істотний дисбаланс між сумою коштів, яку прострочив роботодавець і сумою середнього заробітку за час затримки цієї виплати може застосувати принцип співмірності і зменшити таку виплату.

Період з 19.07.2022 до 13.12.2022 регулюється вже чинною редакцією ст. 117 КЗпП України, яка передбачає обмеження стягнення середнього заробітку6 місяців.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справах № 440/8467/23, № 400/8493/23 та № 560/6962/23.

Нормою ст. 27 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995. Згідно п.п. 2, 5, 8 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Місячний розмір грошового забезпечення позивача за вересень 2021 року складає 13236,63 грн, а за жовтень 2021 року - 13236,63 грн. Отже, сума середньоденного грошового забезпечення позивача складає 433,99 грн, із розрахунку (13236,63+13236,63)/(30+31).

Сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні (з 29.11.2021 до 18.07.2022) складає 100685,68 грн, з розрахунку 433,99 х 232 к.д.

Суд звертає увагу, що з урахуванням конкретних критеріїв та обставин справи, які мають юридичне значення, суд, за період до 18.07.2022, може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того чи задовольняє він позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Водночас, зменшення розміру відшкодування є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи те, що несвоєчасна виплачена сума (індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 до 28.02.2018 на виконання рішення суду у справі № 480/182/22; грошового забезпечення з 29.01.2020 по 28.11.2021 на виконання рішення суду у справі № 480/182/22; компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2013-2018 роки) фактично складає 166664,46 грн (43630,16 + 108319,54 + 14714,76), а сума середнього заробітку за затримку таких виплат за період з 29.11.2021 до 18.07.2022 у розмірі 100685,68 грн в 1,5 рази менша від такої суми, то суд не вбачає підстав для застосування принципу співмірності і зменшення середнього заробітку за цей період.

Відповідач, всупереч нормі ч.2 ст.77 КАС України, не спростував перед судом тих обставин, що позивачу 27.07.2022, 21.10.2022 та 14.12.2022 було здійснено перерахування коштів на його банківський рахунок трьома платежами, з утриманням 1,5% військового збору, що є його обов`язком згідно Податкового кодексу України, як податкового агента. Контррозрахунку середнього заробітку відповідачем також не надано.

Суд звертає увагу, що нормами чинного законодавства України не встановлено жодної формули для обрахунку середнього заробітку з урахуванням принципу співмірності. Проте, оскільки сума, яку не виплатити позивачу вчасно при звільненні, перевищує суму середнього заробітку за період за період з 29.11.2021 до 18.07.2022, то суд не вбачає підстав для зменшення такого заробітку.

Сума середнього заробітку за період з 19.07.2022 до 13.12.2022 (у період дії норми щодо нарахування середнього заробітку не більше як за 6 місяців) складає 64230,52 грн, з розрахунку 433,99 х 148 к.д.

Таким чином, суд, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, виходячи за межі позовних вимог та найбільш ефективним чином формулюючи резолютивну частину рішення суду, дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та задовольняє їх, а саме шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача та стягнення з нього середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.11.2021 по 13.12.2022 у сумі 164916,20 грн (100685,68+64230,52), оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.

Судові витрати.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, суд на підставі норми ч.1 ст. 139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у сумі 1644,20 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у невиплаті ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

3. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 29.11.2021 до 13.12.2022, у розмірі 164916 (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот шістнадцять) грн 20 (двадцять) коп.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), за рахунок бюджетних асигнувань, 1644 (одну тисячу шістсот сорок чотири) грн 20 (двадцять) коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано суддею 22.07.2024.

Суддя А.І. Сидорук