Справа № 333/5910/24
Суддя: Ковальова Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/5910/24
Провадження № 2-а/333/87/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2471614 від 25.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП...

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Постановою поліцейського рядового взводу №1 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Єременка Валерія Ігоровича серія ЕНА № 2471614 від 25.06.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 25.06.2024 року о 10 годині 43 хвилині в м. Запоріжжя по вул. Чумаченка/ Європейська керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053 номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4. в. ПДР України. Однак, позивач виїжджав по прилеглій до головної дорозі між домами № 24 і 26 на вул. Європейській. Виїхавши на головну дорогу , пересік її, звернув наліво, в напрямку перехрестя з вул. Чумаченка, і зупинився біля магазину. Після цього до позивача звернулися співробітники патрульної поліції з повідомленням про порушення ПДР. Однак, з`ясувалося, що дорожній знак, забороняючий зупинку,

розташований в 100 м нижче від місця виїзду на головну дорогу, в протилежному

руху напрямку. Дублюючого дорожнього знаку, який би могли бачити водії,

виїжджаючі по прилеглій дорозі не встановлено. При складанні протоколу працівник

патрульної поліції знехтував поясненнями позивача, не з`ясував до кінця всі

обставини справи. Відмовився від пропозиції наочного відтворення маршруту руху

позивача до місця події. Не з`ясував чи міг водій бачити дорожній знак рухаючись по

цьому маршруту. Враховуючи наведене, позивачу не може бути пред`явлене

обвинувачення в скоєнні порушення ПДР, адже він не міг бачити забороняючий

дорожній знак. Відеофіксації того, що автомобіль позивача проїхав повз цей

забороняючий зупинку дорожній знак і таки зупинився не було надано. Була

пред`явлена лише фотографія автомобіля, який вже зупинився. Твердження

позивача (про його маршрут руху) не можуть братися під сумнів бо в

адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості. Громадянин вважається

правим, а Обов`язок доводити свою правоту покладено на представників державних

органів влади (в даному випадку - патрульної поліції). Таких доводів поліцейськими не

було надано. Просить скасувати вищевказану постанову.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 15.07.2024 відкрито провадження по справі.

Відповідач надав до суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. У відзиві зазначив, що позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху. За скоєне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. На підтвердження доводів надав диск з відеозаписом. На підставі цього просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням розглянути позов в його відсутність, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач, будучи належно та завчасно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, представник відповідача у відзиві на позов просив розгляд справи провести без його участі, в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Постановою поліцейського рядового взводу №1 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Єременка Валерія Ігоровича серія ЕНА № 2471614 від 25.06.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 25.06.2024 року о 10 годині 43 хвилині в м. Запоріжжя по вул. Чумаченка/ Європейська керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053 номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4. в. ПДР України.

Позивач вказує, що він виїжджав по прилеглій до головної дорозі між домами № 24 і 26 на вул. Європейській. Виїхавши на головну дорогу , пересік її, звернув наліво, в напрямку перехрестя з вул. Чумаченка, і зупинився біля магазину. Дорожній знак, забороняючий зупинку, розташований в 100 м нижче від місця виїзду на головну дорогу, в протилежному

руху напрямку. Дублюючого дорожнього знаку, який би могли бачити водії,

виїжджаючі по прилеглій дорозі не встановлено. Відтак, позивач не міг бачити забороняючий дорожній знак.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття вищевказаної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з положеннями частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до матеріалів справи позивач заперечує, що порушив ПДР.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Після виявлення факту вчинення правопорушення інспектор зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак, в ході розгляду справи по суті, надані позивачем пояснення відповідач не спростував, доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - не надав.

З огляду на зазначене, будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь останнього.

Судами досліджено диск, який було надано відповідачем як доказ правомірності винесеної постанови.

На відеозапису, наданому відповідачем, позивач пояснює працівникам поліції, що він не бачив та не міг бачити вказаний знак для водіїв, оскільки такий знак відсутній для водіїв, які виїджджають з території, прилеглої до головної дорозі між домами № 24 і 26 на вул. Європейській. На що поліцейський заявляє, що є факт зупинки в зоні дії знаку 3.34 і це є порушення ПДР.

Відеофіксації того, що автомобіль позивача проїхав повз цей

забороняючий зупинку дорожній знак і таки зупинився суду надано не було.

Отже, судом не встановлено, що позивач умисно або з необережності порушив вимоги дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та не встановлено, що була дорожня розмітка 1.4/ у вигляді жовтої суцільної лінії/, яка б позначала місце, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів, не встановлено, що автомобіль позивача було зупинено в зоні дії знаку 3.34 при здійсненні маневру виїзду з прилеглої території, коли він не бачив та не міг бачити при відсутності дублювання вказаного знаку для водіїв, які виїджджають з такої території, а тому відсутня вина в скоєнні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи, що суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та відповідно вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20, 72, 73, 77, 78, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2471614 від 25.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП..

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення. Рішення суду, відповідно до ст. 286 КАС України, може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд міста Запоріжжя.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В. Ковальова