Справа № 380/3274/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 рокусправа № 380/3274/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач 1), Міністерства оборони України (далі також відповідач 2), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач 3), в якому просила:

- визнати протиправним висновок ІНФОРМАЦІЯ_5 №С/8721 від 25.05.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 11/д від 30.06.2023, в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 виконати вимоги наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 в частині надсилання заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) батька ОСОБА_2 , вх. № 13209 від 18.10.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) батька ОСОБА_2 , вх. № 13209 від 18.10.2023, із врахуванням обставин досліджених у даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є дочкою та членом сім`ї загиблого 15.01.2023 під час мінометного обстрілу в районі н.п. Опитне, Бахмутського району, Донецької області, у період дії воєнного стану, молодшого сержанта ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 28.01.2023 та сповіщенням сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) від 17.01.2023 №434. Позивач вказує, що 26.04.2023 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою та належними документами для виплати одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого (донці) у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України в період дії воєнного стану, однак згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 №11/д, зобов`язано позивача подати докази перебування на утримані загиблого. Вказує, що така відмова є протиправною, оскільки ОСОБА_1 в розумінні Сімейного кодексу України є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 та має право на призначення одноразової грошової допомоги. Позивач зазначає, що 29.09.2023 отримала посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця серії НОМЕР_2 безстроково та, підготувавши повторну заяву встановленого зразка з необхідними документами, повторно звернулась до Стрийського РТЦК, однак листом від 01.11.2023 №8264 її повідомлено про необхідність подачі документів, які б свідчили, що позивач знаходилась на утриманні загиблого батька, а не є членом сім`ї, для повторної подачі документів на розгляд комісії. Позивач зазначає, що Стрийський РТЦК допустив протиправну бездіяльність щодо повторного ненаправлення документів позивача до ІНФОРМАЦІЯ_8 та порушив права позивача на отримання одноразової грошової допомоги та на об`єктивний та всебічний розгляд заяви.

Ухвалою від 19.02.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

ІНФОРМАЦІЯ_4 подав відзив на позовну заяву (вх. №15572 від 28.02.2024), вказавши, що згідно з висновком від 25.05.2023 ОСОБА_1 не має права на одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю її батька ОСОБА_2 . Вказує, що такий висновок не є рішенням та не впливає на права та обов`язки позивача. Крім того, зазначає, що позивач не подала документів, на які вказувала комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у протоколі від 30.06.2023 №11/д. Позивач помилково вважає, що отримання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України є підставою для отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовця.

Міністерство оборони України подало відзив на позовну заяву (вх. №17965 від 07.03.2024), вказавши, що без надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» підтверджують, що повнолітня донька перебувала на утриманні загиблого батька (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування годувальника на його утриманні на дату загибелі), неможливо встановити право заявниці на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Відповідач 2 вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду. Також вважає, що Міністерство оборони права та свободи позивача не порушило, оскільки належних документів від ІНФОРМАЦІЯ_8 , які б підтвердили право на отримання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не надано, не надано позивачем і доказів прийняття рішення Комісією про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Звертає увагу, що позивач є повнолітньою донькою загиблого військовослужбовця та не входить до чітко визначеного переліку осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Стрийський РТЦК подав відзив на позов (вх. №5340ел. від 12.03.2024), зазначивши, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум приймає рішення лише на підставі поданих заявником документів. Вказує, що позивач не подала документів, на які вказувала комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у протоколі від 30.06.2023 №11/д. Зауважує, що отримання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України впливає на певні права та пільги, встановлені для ветеранів війни і членів їх сімей, та не може впливати на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців.

В судовому засіданні 11.04.2024 за участі представників сторін протокольною ухвалою суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду на 23.04.2024.

В судовому засіданні 23.04.2024 представники сторін надали пояснення та заперечення, суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 15.01.2023 під час мінометного обстрілу в районі н.п. Опитне, Бахмутського району, Донецької області, у період дії воєнного стану, загинув молодший сержант ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , батько позивача.

Згідно з лікарського свідоцтва про смерть від 19.01.2023 №322/НЕ смерть ОСОБА_2 настала під час бойових дій в зоні бойових дій.

Відповідно до витягу з протоколу №1957 від 12.09.2023 засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця травма, поранення і причина смерті ОСОБА_2 , ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

26.04.2023 ОСОБА_1 звернулась у Стрийський РТЦК із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) 15.01.2023 батька, молодшого сержанта ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку ІНФОРМАЦІЯ_8 від 25.05.2023 №С/8721 щодо можливості призначити одноразову грошову допомогу членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 під час дії воєнного стану, на підставі поданих документів, встановлено, що дочка ОСОБА_1 не має права на одержання зазначеної грошової допомоги.

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 №11/д, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до батьків, одного з подружжя або неповнолітньої дитини загиблого. Також поданими документами не можливо встановити чи є повнолітня донька загиблого непрацездатною (особою з інвалідністю), та чи перебувала на утриманні військовослужбовця. Без надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що повнолітня донька перебувала на утриманні загиблого батька неможливо встановити право заявниці на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у зв`язку з чим документи ОСОБА_1 слід повернути на доопрацювання.

Вказаний витяг скерований на поштову адресу позивача листом ІНФОРМАЦІЯ_8 від 13.07.2023 №С/11870 із проханням надати необхідні підтверджуючі документи, зазначені у витязі.

Отримавши 29.09.2023 посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця серії НОМЕР_2 безстроково, ОСОБА_1 11.10.2023 повторно подала у Стрийський РТЦК заяву про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) батька.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_7 від 01.11.2023 №8264 повідомлено, що такий не проводить виплату згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, ця функція покладена на Департамент соціального забезпечення м. Київ. Запропоновано надати документи, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують перебування позивача на утриманні загиблого батька для повторної подачі документів на розгляд комісії. Надано копію витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 №11/д.

Вважаючи, що такими діями порушено право на отримання одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого (донці) у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України в період дії воєнного стану, ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 161 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Таким чином, за своєю сутністю одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, тобто спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника). При цьому, законодавцем закріплено вичерпний перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців, а саме: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге; діти, які не досягли повноліття; утриманці загиблого (померлого).

Текст ст. 161 Закону № 2011-XII в такій редакції викладено Законом № 2489-IX від 29.07.2022, який набрав чинності 25.08.2022, та, на відміну від попередньої редакції цієї статті, не передбачає закріплення права на отримання такої допомоги за «членами сім`ї» загиблого (померлого) військовослужбовця.

Водночас, відповідно до абзацу 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у п. п. 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Аналогічного змісту положення закріплені у п. 1.4 Порядку і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженими наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45, який набрав чинності 31.01.2023, (далі Порядок №45), де також встановлено, що право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Вказані положення спростовують аргументи позивача щодо застосування до спірних правовідносин редакції ст. 161 Закону № 2011-XII, яка діяла на день вступу ОСОБА_2 добровольцем до лав Збройних Сил України.

При цьому, суд зауважує, що у період дії ст. 161 Закону № 2011-XII в первинній редакції ОСОБА_1 не набула право на отримання спірної допомоги, адже виникнення такого права пов`язано безпосередньо з датою загибелі військовослужбовця, а тому при прийнятті Закону № 2489-IX від 29.07.2022 не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.

Також, даючи оцінку вищезазначеним аргументам, у спірних правовідносинах необхідно виходити з позиції Конституційного Суду України, наведеній у п. 2 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року №1-7/99, викладеної стосовно дії загально-правового принципу норми права у часі. Згідно з позицією Конституційного Суду України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним, чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, питання щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має вирішуватись у відповідності до приписів чинної на дату загибелі (смерті) військовослужбовця ст. 161 Закону № 2011-XII.

Оскільки позивач не відноситься до батьків, одного з подружжя або неповнолітньої дитини загиблого, тому суд погоджується з аргументами відповідачів щодо необхідності підтвердження позивачем факту перебування на утриманні загиблого (померлого).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

У додатку 2 до Порядку №45 в переліку документів, які надають члени сім`ї до районного (міського) ТЦКСП для призначення та виплати ОГД, передбачено подання документів, що підтверджує родинні зв`язки з загиблим (померлим) військовослужбовцем відповідно до ст. 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема для осіб, які перебували на утриманні загиблого (померлого) - документ, що підтверджує перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця.

Таким чином, встановлення права особи на отримання грошової допомоги у спірному випадку передбачає доведення або факту перебування на повному утриманні загиблого та/або одержання допомоги, що була джерелом для існування.

Водночас, факт спільного проживання та/або реєстрації місця проживання без доведення факту перебування на утримання загиблого (померлого) військовослужбовця, так само як і отримане позивачем посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця не є належними та достатніми доказами наявності права на отримання спірної допомоги, а тому аргументи позивача щодо подання нею всіх необхідних документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця суд вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Підпунктом 1 п. 3.1 Порядку №45 встановлено, що районний (міський) ТЦКСП є органом, уповноваженим приймати документи (додаток 2) від осіб, які можуть звернутися за ОГД, оформлювати документи для її призначення та виплати.

Обласний (Київський міський) ТЦКСП є органом, уповноваженим подавати висновок щодо можливості призначення ОГД (додаток 4),

Алгоритм опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати ОГД закріплений у розділі IV Порядку №45, а саме: члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2; районний (міський) ТЦКСП приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів (додаток 5) надсилає їх обласному (Київському міському) ТЦКСП за підпорядкуванням; обласний (Київський міський) ТЦКСП перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД, а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи (додаток 2).

Результати опрацювання документів обласним (Київським міським) ТЦКСП зазначаються у висновку (додаток 4) та доповіді (додаток 3), які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки).

В подальшому документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони.

Згідно з п. 4.5 Порядку №45 після прийняття головним розпорядником бюджетних коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання - у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) Департамент соціального забезпечення не пізніше 3 робочих днів доводить його до фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України для інформування обласних (Київського міського, районних, міських) ТЦКСП, та, у разі її призначення,- готує проєкти розподілів відкритих асигнувань для виплати допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження документів з обласного (Київського міського) ТЦКСП.

Районні (міські) ТЦКСП, які здійснювали оформлення документів для призначення ОГД повідомляють заявників (з дотриманням вимог чинного законодавства щодо захисту персональних даних) про прийняте головним розпорядником коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання) (п. 4.6 Порядку №45).

Тобто, на Львівський ОТЦК покладено обов`язок направити до Міністерства оборони України висновок та документи для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, а до компетенції Міністерства оборони України віднесено питання щодо прийняття відповідного рішення. При цьому Міністерству оборони України надано право повернути документи на доопрацювання у разі, коли документи подано не в повному обсязі, що і мало місце у спірних правовідносинах.

Висновок ІНФОРМАЦІЯ_8 за своїм змістом не є рішенням про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, оскільки прийняття відповідного рішення знаходиться поза компетенцією ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якого покладено обов`язок з проведення відповідних процедурних дій з оформлення відповідних документів.

Отже, такий висновок не є правовим документом й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не є актом індивідуальної дії у розумінні ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним висновку ІНФОРМАЦІЯ_5 №С/8721 від 25.05.2023 задоволенню не підлягають.

Водночас, рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця на час звернення із позовом до суду не приймалось, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування такого є передчасними.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині надсилання та розгляду заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) батька ОСОБА_2 , вх. № 13209 від 18.10.2023, то суд зауважує, що оскільки районний (міський) ТЦКСП є органом, уповноваженим приймати документи (додаток 2) від осіб, які можуть звернутися за ОГД, оформлювати документи для її призначення та виплати, за наявності витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 №11/д, де зазначено, які документи слід надати, ІНФОРМАЦІЯ_6 за встановлених фактичних обставин обґрунтовано скерував позивачу лист про необхідність надати документи на підтвердження перебування на утриманні загиблого батька для повторної подачі документів на розгляд комісії та усунення наявних зауважень.

Також суд зауважує, що на час розгляду цієї справи та прийняття судового рішення справа №456/1803/24, у якій 04.04.2024 відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, судом не розглянута, рішення в такі не прийнято. Разом з тим, прийняття судом відповідного рішення у вказаній справі може бути підставою для подачі ОСОБА_1 в подальшому усіх необхідних документів для призначення та виплати спірної допомоги, однак на підставність заявлених позовних вимог у цій справі (№380/3274/24) не впливає.

Щодо твердження представника позивача про те, що в даному випадку до обставин справи слід застосувати не національне законодавство, а звичаєве право, то суд вважає такі юридично неспроможними.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють. В контексті зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачами при здійсненні покладених на них владних управлінських функцій були дотримані в повній мірі.

Звідси, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, беручи до уваги кожен аргумент сторін, суд дійшов висновку, що відповідачі при розгляді заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця (батька) діяли у межах повноважень та відповідно до вимог Закону № 2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та Порядку № 45, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.07.2024.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна