Справа № 755/11254/24
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/144/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд:

1)визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ від 13.06.2024 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП.

2)провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП - закрити.

3)стягнути з Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у вигляді сплаченого штрафу та інших витрат пов`язаних з евакуацією та зберіганням транспортного засобу Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 у сумі 1929 грн.

4)судові витрати покласти на Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником транспортного засобу Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 . При цьому, перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 04.03.2011.Транспортний засіб Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 перебуває у спільному користуванні позивача та ОСОБА_2 . 13.06.2024 ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 ., з метою відвідування лікаря - стоматолога за адресою: місто Київ, вулиця Євгена Сверстюка, куди прибула з дитиною приблизно о 09:00 год. до стоматологічної клініки. Транспортний засіб залишила з дотриманням Правил дорожнього руху (далі - ПДР) неподалік стоматологічної клініки (місто Київ, вулиця Євгена Сверстюка). Через деякий час, третя особа виявила, що спрацювала тривожна сигналізація автомобіля Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 . Не гаючи часу, третя особа вибігла на вулицю зі стоматологічної клініки та побачила невідомих осіб біля транспортного засобу Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 та евакуатор, які мали намір здійснити примусову евакуацію транспортного засобу Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 та доставку такого автомобіля на спеціальний штраф майданчик. На зауваження третьої особи не вчиняти дій щодо примусової евакуації транспортного засобу Mazda З д. н. з. НОМЕР_1 невстановлені особи ніяк не реагували. Також, невідомим особам, які намагались евакуювати транспортний засіб Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 , третя особа пред`явила своє посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На пропозицію добровільно прибрати транспортний засіб Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 та переставити його на інше місце, невстановлені особи ніяк не реагували. Після чого, транспортний засіб Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 було примусово евакуйовано, а третя особа послідкувала разом з водієм евакуатора на штраф майданчик (місто Київ, вул. Г. Хоткевича, 20-Б). Постанова по справі про адміністративне правопорушення та інші пов`язані документи в присутності відповідача та третьої особи уповноваженою на це особою не виносились та до відома останнім не доводились. В застосунку «Київ Цифровий» третій особі стало відомо про реквізити постанови по справі про адміністративне правопорушення та про реквізити для оплати штрафу та інших платежів за евакуацію та зберігання автомобіля на штраф майданчику. Таку інформацію засобами телекомунікаційного зв`язку третя особа передала позивачу, який в той час перебував на робочому місці в ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал». Після сплати позивачем штрафу та інших платежів пов`язаних з евакуацією та зберіганням транспортного засобу Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 вказаний транспортний засіб було повернуто третій особі. Вважає, що винесена відповідачем постанова про притягнення до адміністративної відповідальності серії 2КІ від 13.06.2024 підлягає скасуванню. Вказав, що матеріали справи про адміністративне правопорушення (фотодокументи), надані відповідачем на адвокатський запит, де зображені різні ракурси автомобіля Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 , і з них не вбачається, що цей автомобіль 13.06.2024 було залишено для стоянки в районі будинку, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Євгена Сверстюка, таким чином, що він створював перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів. Доказів на підтвердження того, що вказаний автомобіль був припаркований таким чином, що зробив неможливим рух іншим транспортним засобам, або створив перешкоду для руху пішоходів матеріали справи про адміністративне правопорушення не місять. Не доведення відповідачем факту створення транспортним засобом позивача перешкод для руху пішоходів або інших транспортних засобів відповідно свідчить про не доведення факту порушення позивачем п.п. г) пункту 15.9 ПДР. Крім того, з наданих відповідачем фотокарток та матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, і доказів цьому відповідачем не надано, що місце стоянки (зупинки) автомобіля Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 13.06.2024 року було ближче 10 м від пішохідного переходу. По вказаним фотокарткам взагалі неможливо впевнитися щодо місцезнаходження автомобіля відносно пішохідного переходу, на якій відстані від пішохідного переходу стояв зазначений автомобіль на час складання оспорюваної постанови. Постанова про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ від 13.06.2024 не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки вона не містить опис обставин, установлених під час розгляду справи про адміністративного правопорушення, в ній не зазначені суть та обставини адміністративного правопорушення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі позивача, якому не було роз`яснено його права на отримання правової допомоги, позбавлено права надавати докази і надати свої доводи. В оскаржуваній постанові зазначено, що фотозйомка при складанні постанови здійснювалася за допомогою технічного засобу «АРМ» Інспектора, проте не зазначено його серійний номер, дату проходження перевірки приладом та про його сертифікацію. Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено яким вимірювальним засобом (рулеткою, тощо) вимірювалася відстань від автомобіля Mazda 3 д. н. з. НОМЕР_1 ., що стояв, до пішохідного переходу, чи здійснена у встановленому законом порядку сертифікація або повірка цього засобу вимірювання. Таким чином, відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, виключає, згідно вимог статті 265-4 КУпАП, застосування до неї такого заходу забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення як тимчасове затримання транспортного засобу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2024 відкрито провадження у цій справі, яку призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін та призначено судове засідання на 15.07.2024, відповідачу роз`яснено процесуальне право подати відзив на позовну заяву у строк не пізніше дати розгляду справи.

15.07.2024 до суду від представника відповідача Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - Садовського О.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити позивачу у задоволенні вимог, посилаючись на те, постановою головного спеціаліста-інспектора з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Гусарової О.В. (далі - Інспектор) від 13.06.2024 серії 2КІ № на позивача накладено адміністративне стягнення відповідно ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за порушення пп. ґ) п. 15.9 Правил. Пунктом 15.9 «ґ» Правил, визначено, що забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Відповідно до положень пункту 1.10 Правил, перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. За приписами п. 33.4 Правил, наказовий знак 4.10 «Круговий рух» вимагає об`їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом. За нормами п. 10.6.6 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» знак 4.10 «Круговий рух» потрібно застосовувати, щоб дозволити рух тільки в зазначеному стрілками напрямку, якщо організовано круговий рух транспортних засобів на перехресті (площі). Знак потрібно встановлювати на кожному в`їзді на перехрестя (площу) з рухом по колу. Таким чином, вся територія в межах дії знаку 4.10 «Круговий рух», є перехрестям у розумінні Правил. Доводи позивача про обов`язок Інспектора проводити заміри відстані є безпідставними, оскільки зупинка автомобіля здійснена безпосередньо на перехресті з круговим рухом, а не ближче ніж 10 м до перехрестя, що підтверджується матеріалами фотофіксації. Відповідно до положень ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення. Враховуючи, що штраф позивачем сплачено 13.06.2024, тобто в день винесення оскаржуваної постанови - підстав для її направлення на адресу позивача не було. Оспорювана постанова надана Департаментом на адвокатський запит від 19.06.2024 № 1-19.06/24-А-3. Відповідно до ч. 5 ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому Інспектор діяла відповідно до вимог КУпАП. Стаття 283 КУпАП передбачає обов`язкову умову - зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 13.06.2024 для фіксації порушення в режимі фотозйомки використовувався встановлений на смартфон Samsung А52 захищений мобільний додаток «АРМ Інспектор», що здійснює разом з іншими функціями запис, зберігання, відтворення та передачу фото-, відеоінформації, і є складовою інформаційно-телекомунікаційної системи «Платформа цифрових мобільних сервісів «Київ цифровий», яка має Атестат відповідності системи комплексного захисту інформації, зареєстрований в Державній службі спеціального зв`язку та захисту України. Чинним законодавством передбачено обов`язок зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), твердження позивача, що у постанові повинні бути зазначені серійний номер, дата проходження перевірки та дані про сертифікацію є його суб`єктивною думкою і довільним трактуванням норм права. Позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень. Покази свідків долучені Позивачем до позовної заяви не можуть вважатися належними доказами, оскільки дані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Цього ж дня, до суду від представника позивача ОСОБА_1 - Таранова С.І надійшла заява, у якій останній повідомив, що письмові докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат будуть надані суду після ухвалення рішення у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи, постановою головного спеціаліста - інспектора з паркування другого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних зособів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Гусарової О.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за порушення ст. 122 ч.3 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн. Зі змісту постанови вбачається, що 13.06.2024 о 09:51 год. на вул. Євгена Сверстюка, 2-Б в м. Києві транспортний засіб «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 , зупинено на перехресті або ближче 10 м від перехрестя, чим порушено п. 15.9 ґ ПДР України.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частина 3 ст. 122 КУпАП, передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

У примітці ст. 122 КУпАП, роз`яснено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент його вчинення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмежень швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки і стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, - юридична або фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Розділом 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

У відповідності до п. 1.10 ПДР, зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо)

Так, пунктом 15.9 «ґ» ПДР, визначено, що забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до положень пункту 1.10 ПДР, перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

При цьому, за приписами п. 33.4 ПДР, наказовий знак 4.10 «Круговий рух» вимагає об`їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом.

За нормами п. 10.6.6 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» знак 4.10 «Круговий рух» потрібно застосовувати, щоб дозволити рух тільки в зазначеному стрілками напрямку, якщо організовано круговий рух транспортних засобів на перехресті (площі). Знак потрібно встановлювати на кожному в`їзді на перехрестя (площу) з рухом по колу.

Тож, вся територія в межах дії знаку 4.10 «Круговий рух», є перехрестям у розумінні ПДР, до чого інспектор обґрунтовано дійшов у оскаржуваній постанові, про що надав до суду достатні та достовірні докази.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як позивачем на підтвердження заявлених вимог, так і відповідачем на спростування заявлених вимог, до суду були надані світлини, з яких вбачається порушення позивачем пункту 15.9 «ґ» ПДР, що кореспондується із викладеним вище судом. З наданих світлин вбачається наявність в місці вчинення правопорушення знаку 4.10 «Круговий рух» (а.с. 33 - зворотній бік). Наведене свідчить про те, що автомобіль «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 , був розташований безпосередньо на перехресті з круговим рухом, про що свідчить дія знаку 4.10 «Круговий рух». Зазначений знак 4.10 встановлений позаду автомобіля позивача.

У той же час, доводи позивача про обов`язок інспектора з паркування проводити заміри відстані, не можна вважати обґрунтованими, оскільки зупинка автомобіля здійснена безпосередньо на перехресті з круговим рухом, а не ближче ніж 10 м до перехрестя, що чітко відображено на фотокартках, наданих сторонами у справі, відтак твердження у цій частині судом до уваги не беруться, з врахуванням наведених вище положень, порушення пп.«ґ» п.15.9 ПДР України є очевидним. Будь-яких доказів на спростування доводів відповідача позивач суду не надав.

Даний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 17.05.2018 у справі №670/346/17.

Крім цього, позивач зазначає, що відповідальність за ст. 122 КУпАП настає виключно у випадку наявності перешкоди дорожнього руху або загрозі безпеки дорожнього руху.

Між тим, сама по собі зупинка транспортного засобу на перехресті, суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху за приписами п.п. ґ) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП.

Таким чином, суд не приймає посилання позивача щодо відсутності перешкоди дорожнього руху або загрозі безпеки дорожнього руху. При цьому, місце розташування транспортного засобу позивача не має жодних ознак спеціально відведеного майданчика для паркування.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 753/4366/17, від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16, від 14.08.2018 у справі № 826/15341/15.

Посилаючись як на доказ заявлених позовних вимог, позивач до позовної заяви долучив письмові покази свідків, однак останні не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки містять у собі пояснення щодо обставин, які мали місце 13.05.2024, однак позивачем оскаржується постанова про накладення адміністративного стягнення від 13.06.2024.

Інших доказів або пояснень, які б підтверджували факт протиправності прийняття відповідачем спірної постанови, до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Частина друга статті 9 КАС України передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність своїх рішень, що позивачем було вчинено порушення п.п. ґ п. 15.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 122 КУпАП.

Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відтак, з урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають. Відмовляючи у задоволенні вимоги про визнання протиправною та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ від 13.06.2024 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, не підлягають до задоволення інші вимоги, оскільки є похідними.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат у порядку ст. 139 КАС України.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286 КАС України, ст.ст. 7, 14-2, 122, 245, 251, 252, 254, 256, 258, 276, 279-1, 283, 284 КУПАП, суд,

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (в , вул. Дегтярівська, 31, корп.2, ел. Адреса: ), третя особа ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 , ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: