Справа № 340/1861/24
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/1861/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо невиконання постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022р. №168 в частині не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн за місяць, за періоди лікування з 06.12.2022 р. по 14.12.2022 р., з 22.12.2022 р. по 30.01.2023 р., з 14.02.2023 р. по 06.04.2023 р., з 31.07.2023 р. по 06.09.2023 р.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України виконати постанову Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022р. №168 нарахувати та виплатити додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн за місяць, за період перебування на лікуванні з 06.12.2022 р. по 14.12.2022 р., з 22.12.2022 р. по 30.01.2023 р., з 14.02.2023 р. по 06.04.2023 р., з 31.07.2023 р. по 06.09.2023 р.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.30-31).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 02.12.2022 року до січня 2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді номера обслуги. У складі військової частини НОМЕР_2 позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 06 грудня 2022 року під час виконання бойового завдання поблизу АДРЕСА_3 при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони Батьківщини, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області, позивач отримав вибухову травму, йому була надана невідкладна допомога та встановлений первинний діагноз - акубаротравма, ретроградна амнезія, що знайшло відображення в первинній медичній картці (форма 100) № 13913, та після надання невідкладної медичної допомоги був доставлений до військового госпіталю НОМЕР_4 в АДРЕСА_4 , звідки 07.12.2022 року був евакуйований до КНП «Міська клінічна лікарня № 6 Дніпровської міської ради» м. Дніпра, де перебував на стаціонарному лікуванні до 14.12.2022 року з діагнозом: Вибухова травма (06.12.2022 під час бойових дій). Закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку. Акубаротравма. Стійка цефалгія. Гостра реакція на стрес. Логоневроз. В подальшому перебував на довготривалих лікуваннях. Натомість у період проходження лікування позивачу не здійснено виплату додаткової винагороди, що стало підставою для звернення до суду.

Представником військової частини НОМЕР_2 подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.35-39), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначивши, що солдат ОСОБА_1 військовослужбовець військової служби за мобілізацією, перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 02 грудня 2022 року. Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №340 від 06.12.2022 року солдат ОСОБА_1 06.12.2022 року під час виконання бойового завдання поблизу АДРЕСА_3 отримав акубаротравму, ретроградну амнезію та вибув на лікування. Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №23 від 23.01.2024 року солдата ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , на підставі наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складі) від 15 січня 2024 року №12-РС, вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби. Згідно довідки Військово - лікарської комісії №1201 від 25.08.2023 року було встановлено що вибухова травма (06.12.2022) солдата ОСОБА_1 кваліфікується як легка. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №352 від 18.12.2022 року солдат ОСОБА_1 прибув із лікування і приступив до виконання службових обов`язків, тому підстави для виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн в період з січня 2023 року по січень 2024 року відсутні.

Солдату ОСОБА_1 нараховано та після відрахування передбачених законодавством утримань у визначені законодавством строки перераховано на його особистий картковий рахунок:

- грошове забезпечення та додаткова винагорода за грудень 2022 року у сумі 111230,02 грн;

- грошове забезпечення та додаткова винагорода за січень 2023 року у сумі 43824,75 грн;

- грошове забезпечення та додаткова винагорода за лютий 2023 року у сумі 21329,25 грн

- з березня 2023 по липень 2023 року нарахування та виплати грошового забезпечення, додаткової винагороди не було у зв`язку з відсутністю відомостей про місце знаходження;

- грошове забезпечення за серпень 2023 року у сумі 662,50 грн;

- грошове забезпечення за вересень 2023 року у сумі 662,50 грн;

- грошове забезпечення за жовтень 2023 року у сумі 662,50 грн;

- грошове забезпечення за листопад 2023 року у сумі 662,50 грн;

- грошове забезпечення за грудень 2023 року у сумі 662,50 грн;

- грошове забезпечення за січень 2024 року у сумі 491,54 грн.

Враховуючи наведені обставини представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши справу в порядку спрощеного (письмового) провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02.12.2022 року до січня 2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді номера обслуги (а.с.41-43).

ОСОБА_1 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у складі військової частини НОМЕР_2 .

06 грудня 2022 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Бахмут Донецької області при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони Батьківщини, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області, позивач отримав вибухову травму та на ЛСП «Бахмут» йому була надана невідкладна допомога та встановлений первинний діагноз - акубаротравма, ретроградна амнезія під питанням, що зазначено в первинній медичній картці (форма 100) № 13913 (а.с.18).

Після надання невідкладної медичної допомоги позивач був евакуйований до КНП «Міська клінічна лікарня № 6 Дніпровської міської ради» м. Дніпра, де перебував на стаціонарному лікуванні до 14.12.2022 року з діагнозом: вибухова травма (06.12.2022 під час бойових дій). Закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку. Акубаротравма. Стійка цефалгія. Гостра реакція на стрес. Логоневроз (а.с.19).

В період з 22.12.2022 року до 09.01.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Київський міський клінічний госпіталь ветеранів війни» з діагнозом: стан після мінно-вибухової травми (06.12.2022), ЗЧМТ струс ГМ та ін. (а.с.20).

З 09.01.2023 року до 30.01.2023 року позивач продовжував стаціонарне лікування в КНП «Київський міський клінічний госпіталь ветеранів війни» з діагнозом: стан після мінно-вибухової травми (06.12.2022), ЗЧМТ струс ГМ церебрастенічний синдром, вестибуло-атактичний синдром; вторинна (вертеброгенна посттравматична?) радікулопатія С4, С5 зліва, L4-L5, L5-S1 зліва, хронічна течія, стадія загострення з вираженим больовим , синдромом, м`яземо-тонічним компонентом на фоні поширеного остеохондрозу хребта; стан після гострої реакції на стрес, логоневроз (а.с.21, 109).

З 14.02.2023 року до 06.04.2023 року позивач проходив стаціонарне лікування в ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» з супутнім діагнозом: Стан після вибухової травми (06.12.2022 року), ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді цефалічного синдрому. Стан після гострої реакції на стрес, логоневроз (а.с.22-23).

Військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_4 25 липня 2023 року проведено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено, що травма за встановленим діагнозом: наслідки вибухової травми (06.12.2022), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, у вигляді цефалічного, вестибуло-атактичного синдромів, посттравматичного логоневрозу ТАК, пов`язана з проходженням військової служби, травма кваліфікується як легка. Довідка про обставини травми не надана (а.с.26).

Згідно висновку ВЛК, викладеним у довідці військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 від 25.07.2023року №1201, позивач потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у військовій частині НОМЕР_5 .

За рекомендацією ВЛК та направленням військової частини НОМЕР_2 з 31.07.2023 року до 04.08.2023 року ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в КНП «Міська клінічна лікарня № 4 Дніпровської міської ради» з діагнозом (в тому числі): наслідки вибухової травми (06.12.2022); ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді стійкого помірного цефалічного, вестибуло-атактичного синдромів, посттравматичного логоневрозу (а.с.24).

З 04.08.2023 року до 06.09.2023 року ОСОБА_1 перебував на відновному стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр «Солоний лиман» Дніпропетровської обласної ради з основним діагнозом: наслідки вибухової травми (06.12.2022), ЗЧМТ, струс головного мозку, стійкий цефалічний синдром, помірна координаторна недостатність, посттравматичний логоневроз (а.с.25).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 18.01.2024 року №7 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_1 , 06 грудня 2022 року одержав поранення: ВТ (06.12.2022 р. під час бойових дій). Закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, Акубаротравма. Госрта реакція на стрес. Логоневроз. За обставин: 06.12.2022 р. поблизу н.п. Бахмут, Донецької області, при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони Батьківщини, відсіч і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області під час виконання бойового завдання, від ворожого артилерійського обстрілу (а.с.27).

Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.01.2024 року № 7 видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 63 від 14.01.2024 року.

Позивач зазначає, що під час перебування на стаціонарному лікуванні після отриманої 06.12.2022 року травми позивачу не виплачувалось грошове забезпечення та додаткова винагорода, збільшена до 100 000 гривень на місяць.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом.

Щодо строків звернення до суду

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Надаючи оцінку доводам дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з того, що спір щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, неодноразово наголошував, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Як убачається з матеріалів справи, позивач згідно наказу військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.01.2024 року вважається таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби. Документальних доказів того, що позивач отримав від військової частини НОМЕР_2 письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при вибутті до нового місця служби, матеріали справи не містять.

Позивач звернувся до суду з позовом 27 березня 2024 року, а тому строків звернення до суду ним пропущено не було.

Щодо суті спору

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року N 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 (далі Постанова №168).

Відповідно до Постанови №168, в редакції чинній на 18.10.2022 року, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до п.1 Постанови №168, в редакції чинній з 21 січня 2023 року установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

Згідно довідки про склад грошового забезпечення, розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та інших додаткових видів грошового забезпечення (а.с.40), солдату ОСОБА_2 нараховано:

- грошове забезпечення та додаткова винагорода за грудень 2022 року у сумі 111230,02 грн;

- грошове забезпечення та додаткова винагорода за січень 2023 року у сумі 43824,75 грн;

- грошове забезпечення та додаткова винагорода за лютий 2023 року у сумі 21329,25 грн

- з березня 2023 по липень 2023 року нарахування та виплати грошового забезпечення, додаткової винагороди не було у зв`язку з відсутністю відомостей про місце знаходження;

- грошове забезпечення за серпень 2023 року у сумі 662,50 грн;

- грошове забезпечення за вересень 2023 року у сумі 662,50 грн;

- грошове забезпечення за жовтень 2023 року у сумі 662,50 грн;

- грошове забезпечення за листопад 2023 року у сумі 662,50 грн;

- грошове забезпечення за грудень 2023 року у сумі 662,50 грн;

- грошове забезпечення за січень 2024 року у сумі 491,54 грн.

Спірними є періоди з 06.12.2022 р. по 14.12.2022 р., з 22.12.2022 р. по 30.01.2023 р., з 14.02.2023 р. по 06.04.2023 р., з 31.07.2023 р. по 06.09.2023 р. Позивач вважає, що має право на отримання в цих періодах додаткову винагороду в розрахунку 100000,00 грн на місяць.

Що стосується нарахувань за період 06.12.2022 р. по 14.12.2022 р., то матеріали справи містять витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.01.2023 року №34, згідно додатку №4 якого, ОСОБА_1 , який отримав поранення (контузії травми, каліцтва), наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000, 00 грн пропорційно днів безпосередньої участі у бойових діях (а.с.48-49). Позивачу за грудень 2022 року (з 02.12.2022 року) отримав додаткову винагороду в сумі 96774,19 грн. (з розрахунку 100000,00 грн. без врахування 01.12.2022 року) (а.с.76).

Таким чином, позовні вимоги в частині за період 06.12.2022 р. по 31.12.2022 р. не підлягають задоволенню.

Всі діагнози, з приводу яких позивач перебував на стаціонарному лікуванні у періоди з 22.12.2022 р. по 30.01.2023 р., з 14.02.2023 р. по 06.04.2023 р., з 31.07.2023 р. по 06.09.2023 р., визнані такими, що набуті після травми 06.12.2022 року, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 18.01.2024 року №7 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_1 , 06 грудня 2022 року одержав поранення: ВТ (06.12.2022 р. під час бойових дій).

Отже, отримана 06.12.2022 р. позивачем травма пов`язана з захистом Батьківщини, що є підставою для отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн.

Доказів нарахування позивачу відповідних сум за вказаний період відповідачем не надано.

Таким чином, позовні вимоги про нарахування та виплату додаткової винагороди за період з 01.01.2023 р. по 30.01.2023 р., з 14.02.2023 р. по 06.04.2023 р., з 31.07.2023 р. по 06.09.2023 р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частина 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з часина 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Судових витрат, що підлягають розподілу відповідно до ст.139 КАС України судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшеної до 100000,00 грн., за період з 01.01.2023 р. по 30.01.2023 р., з 14.02.2023 р. по 06.04.2023 р., з 31.07.2023 р. по 06.09.2023 р.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000,00 грн. за період з 01.01.2023 р. по 30.01.2023 р., з 14.02.2023 р. по 06.04.2023 р., з 31.07.2023 р. по 06.09.2023 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА