Справа № 500/1903/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1903/24

19 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Тернопільської міської ради (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Тернопільської міської ради щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 18.07.2023 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0111 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати Тернопільську міську раду повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0111 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , прийнявши відповідне рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.07.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0111 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Листом виконавчого комітету Тернопільської міської ради №17959/2023 від 04.08.2023 позивачу повідомлено про те, що звернення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0111 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 8 розглянуто і в результаті опрацювання долучених до проекту документів, на даний час немає підстав для його задоволення. Вищевказане звернення не було винесено на розгляд сесії Тернопільської міської ради для належного розгляду відповідно до вимог законодавства. Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 08.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, якому заперечив проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що за результатами розгляду даного звернення позивачу було надано відповідь від 24.07.2023 у якій зазначено, що рішенням Тернопільської міської ради від 22.11.2018 №7/30/165 надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на укладання договору земельного сервітуту на земельні ділянки площею: 0,0210га та 0,0360га для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності та площею 0,0319га для влаштування об`єктів благоустрою території, терміном на десять років за адресою АДРЕСА_2 . Відповідач зазначив, що на підставі даного рішення між Тернопільською міською радою та гр. ОСОБА_2 укладено договори про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності, об`єктів благоустрою за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані за №№1191,1192,1193 від 04.03.2019, строком дії до 22.11.2028. Оскільки територія за вказаною адресою рішенням міської ради надана для укладення договору земельного сервітуту для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд (об`єктів благоустрою території) гр. ОСОБА_2 , відповідач вважає, що на даний час немає підстав для задоволення звернення позивача стосовно надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0111 га для обслуговування нежитлового приміщення 8 за адресою АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що 18.07.2023 позивач звернувся до Тернопільської міської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0111 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №17959/2023 від 04.08.2023 позивача повідомлено про відсутність підстав для задоволення звернення від 18.07.2023, так як територія за вказаною адресою рішенням міської ради надана для укладення договору земельного сервітуту для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд (об`єктів благоустрою території) гр. ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з діями відповідача щодо неналежного розгляду звернення щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 Земельного кодексу України).

У відповідності до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 Земельного кодексу України). У відповідності до частини другої ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак, суд вважає, що вказана законодавча норма передбачає два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: надати дозвіл або надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Поряд з цим, відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить, на думку суду, про неналежний розгляд звернення щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Повноваження міської ради щодо питань, які виникають з приводу земельних відносин визначено в Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), в частині першій статті 26 якого передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 зазначеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у вирішенні питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи відмови у його наданні органом місцевого самоврядування повинно прийматися відповідне рішення.

Як слідує з матеріалів справи, за результатами розгляду звернення позивача від 18.07.2023, відповідачем на адресу позивача направлено лист №17959/2023 від 04.08.2023, яким повідомлено, що територія за адресою, що вказана у зверненні рішенням міської ради надана для укладення договору земельного сервітуту для розміщення та обслуговування групи тимчасових споруд (об`єктів благоустрою) гр. ОСОБА_2 . Відповідач вказав, що на даний час немає підстав для задоволення звернення позивача стосовно надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0111 га для обслуговування нежитлового приміщення 8 за адресою АДРЕСА_2 .

Відтак, суд вважає, що у спірному випадку відповідачем не здійснено розгляд заяви позивача у передбачений законом спосіб, а саме, не прийнято по суті жодного з рішень (про надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи вмотивовану відмову).

При цьому, суд зазначає, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура.

Суд враховує, що частиною сьомою статті 118 ЗК України встановлено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу у разі звернення до нього особи із заявою (клопотанням) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: надати дозвіл або відмову в наданні такого дозволу. При цьому, виходячи з положень статей 26, 59 Закону №280/97-ВР, рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність належить до виключних повноважень ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні.

У той же час, у спірному випадку, відповідач одне із передбачених законодавцем рішень у спосіб передбачений законом (питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях ради) не прийняв.

Тобто має місце факт ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків.

Подібні висновки щодо правозастосування у спірних відносинах наведені у постановах Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №346/5791/16-а, від 05.05.2020 у справі №826/8858/16, від 24.06.2020 у справі №555/872/17, від 09.10.2020 у справі №1840/3664/18, від 30.06.2021 у справі №344/5822/17.

Суд зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 та враховується судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

А оскільки відповідач за результатами розгляду заяви позивача одне з передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України рішень не прийняв, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність не розглянувши заяву позивача від 18.07.2023 у передбачений законом спосіб.

Виходячи з принципу "належного врядування", суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше після того, як неправомірність рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом. Зазначену правову позицію було висловлено у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі N 819/654/17.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Отже, встановивши протиправну бездіяльність Тернопільської міської ради щодо не розгляду звернення позивача від 18.07.2023 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Тернопільської міської ради розглянути у передбачений законом спосіб звернення позивача від 18.07.2023 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0111 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , прийнявши відповідне рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача в порядку, визначеному частиною третьою ст. 139 КАС України.

Відповідно до частини 6 статті 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також зазначаються порядок і строк виконання судового рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Суд враховує, що Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", що затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, по всій території України з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан. Таке рішення ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України. При цьому в подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє станом на день розгляду даної справи по суті.

Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до ЗК України. Так, вказаним законом розділ X "Перехідні положення" ЗК України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (пп. 5).

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу земельних ділянок у власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Питання щодо відстрочення і розстрочення виконання судового рішення врегульовано статтею 378 КАС України. Частиною 3 цієї статті визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з частиною четвертою ст. 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує, зокрема, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи зазначене, суд констатує існування обставин, що унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду в зобов`язальній частині, а тому виконання судового рішення в цій частині слід відстрочити до припинення (скасування) воєнного стану.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 18.07.2023 у передбачений законом спосіб щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0111 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Тернопільську міську раду розглянути звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0111 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , прийнявши відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Відстрочити виконання рішення суду у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 19 липня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Тернопільська міська рада (місцезнаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.