Справа № 520/36349/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 р. Справа № 520/36349/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 (суддя Панов М.М.; м. Харків) по справі № 520/36349/23

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа: Відділ поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (надалі також - позивачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ) звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (надалі також - відповідач, ГУНП в Харківській області) в якому просили суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка виявилась у неефективному реагуванні на заяву ОСОБА_2 від 20.06.2023 та скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від 21.07.2023 щодо припинення незаконної підприємницької діяльності з надання послуг у сфері автострахування, що здійснюється у пересувній тимчасовій споруді, встановленій на земельній ділянці комунальної власності навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 без дозвільних документів, та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.06.2023 та скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від 21.07.2023 з врахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивачами зазначено, що відповідачем їх звернення щодо несанкціонованого розміщення навпроти будинку АДРЕСА_1 пересувної тимчасової споруди для страхової діяльності з використанням території вздовж проїжджої частини дороги між АДРЕСА_2 як паркувального майданчика для транспорту клієнтів, розглянуті з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки ним не вжито належних заходів реагування по обставинам, викладеним у таких зверненнях, чим здійснив порушення їх гарантованих законами та Конституцією України прав та інтересів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ГУ НП в Харківській області, третя особа - Відділ поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивачі не погодились з рішенням суду першої інстанції та подали апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розгляд справи повинен був здійснюватися в порядку загального провадження за участі сторін, проте суд першої інстанції безпідставно ухвалами від 22.01.2024 та від 31.01.2024 відмовив у задоволенні клопотань позивачів про перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні, не перевірив при цьому обґрунтованості наведених у клопотаннях мотивів щодо необхідності розгляду справи у судовому засіданні за участю сторін; проігнорував доводи позивачів, що встановлення фальсифікації відповідачем документів та прийняття рішення без відповідних пояснень сторін, дослідження доказів і виклику свідка у спрощеному провадженні неможливо; не врахував недостатність доказів для вирішення справи по суті без підготовчого провадження; розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження усупереч поданих позивачами клопотань, чим обмежив їх права на участь у судовому засіданні та на касаційне оскарження; не з`ясував усі фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; допустив однобічність при встановленні обставин справи, а саме: не взяв до уваги вагомі аргументи і докази позивачів, які могли істотно вплинути на його висновки, та не відобразив їх у рішенні; визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, попри їх недоведеність, навів у рішенні висновки, які не відповідають обставинам справи; всупереч покладених на нього завдань не забезпечив захист прав та законних інтересів позивачів від порушень з боку ГУ НП в Харківській області.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивачів в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

17 червня 2024 року від позивачів до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання в якому, з посиланням на наявність обставин, які відбулись після ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі, що, на переконання позивачів, мають істотне значення для справи, а також на необхідність подати апеляційному суду письмові докази, отримані позивачами після ухвалення оскаржуваного судового рішення, просять суд постановити ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та повідомити учасників справи про дату і час судового розгляду.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 2 статті 311 КАС України якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

За правилами частини 6 статті 262 КАС України суд також може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу (Особливості розгляду окремих категорій справ незначної складності), а також якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З огляду на зазначене, враховуючи обставини справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що підстави для задоволення клопотання позивачів та розгляду апеляційної скарги за участі сторін відсутні.

Стосовно посилання позивачів, як на підставу для призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, на необхідність встановлення обставин та дослідження доказів, які відбулись/отримані позивачами після ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Статтею 308 КАС України встановлені межі перегляду судом апеляційної інстанції справи.

Так, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, наведені приписи процесуального закону встановлюють чіткі та зрозумілі межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Ключовим в такому випадку слугує факт розгляду справи в межах апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції.

У свою чергу, обставини та докази, на які посилаються позивачі в обґрунтування заявленого клопотання, не існували на час розгляду справи судом першої інстанції, як і на час звернення з апеляційною скаргою, що позбавляє суд апеляційної інстанції права для виходу за межі апеляційного перегляду, визначеного статтею 308 КАС України.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.06.2023 ОСОБА_2 звернулась до Відділу поліції № 2 ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області з електронною заявою, в якій просила вжити передбачених чинним законодавством заходів для припинення незаконної виїзної торгівлі (надання послуг) на земельній ділянці загального користування, а саме - на узбіччі Салтівського шосе в м. Харкові навпроти будинку № 174.

14.06.2023 на електронну адресу Відділу поліції заявником був направлений запит щодо інформації: за яким номером зареєстрована заява. Відповідь запитувачу не надана.

20.06.2023 ОСОБА_2 , вважаючи, що Відділ поліції умисно не зареєстрував її заяву, а його посадові особи покривають незаконну підприємницьку діяльність, звернулась до ГУ НП в Харківській області з аналогічною електронною заявою.

Заяву зареєстровано 21.06.2023 за № Г-1620-ЕЗ та передано до Управління превентивної діяльності ГУ НП в Харківській області.

21.07.2023 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись засобами поштового зв`язку до ГУ НП в Харківській області зі скаргою щодо бездіяльності службових осіб Управління превентивної діяльності ГУ НП в Харківській області та вжиття передбачених чинним законодавством заходів для звільнення території по Салтівському шосе навпроти будинку № 174 м. Харкова, від самовільно встановленого об`єкту виїзної торгівлі і самовільно влаштованого паркувального майданчика, розміщенням яких порушуються їх права та інтереси.

08.11.2023 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до ГУ НП в Харківській області з електронним інформаційним запитом щодо надання відповідей на вищезазначені звернення.

18.11.2023 заявникам направлений лист № 32зі/119-20/03-2023 від 14.11.2023 та копії відповідей на звернення.

Зі змісту листа суд встановив, що заява ОСОБА_2 № Г-1620ез від 21.06.2023 та скарга ОСОБА_1 і ОСОБА_2 № М-2078 від 26.07.2023 розглядались поліцейськими Відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області.

Згідно з відповіддю ГУ НП в Харківській області від 28.07.2023 № 10401/119-59/01-2023 розглянуто звернення ОСОБА_2 щодо скарги на сусідів, зареєстроване в ІТС ІПНП за № 7540, і встановлено, що в даній події не вбачається склад кримінального правопорушення.

Згідно з відповіддю від 24.08.2023 № 12050/119-59/01-2023 розглянуто звернення ОСОБА_2 щодо скарги на сусідів та бездіяльність правоохоронних органів, зареєстроване в ІТС ІПНП за № 9691 від 11.08.2023, і встановлено, що в цій події не вбачається склад кримінального правопорушення.

Позивачами зазначено, що відповіді ГУ НП в Харківській області мають сумнівний характер, оскільки зазначені у них фабули звернень не відповідають суті поданих ними заяви і скарги, а подія, в якій не вбачається склад кримінального правопорушення, не конкретизована. Ні 20.06.2023, ні 21.07.2023 позивачі зі скаргою на сусідів або з заявою про злочин до органів поліції не звертались і жодних питань про відшкодування матеріальної шкоди не порушували. До того ж, відповіді не містять дати розглянутих звернень і надані ОСОБА_2 попри те, що скарга від 21.07.2023 є колективною.

Вважаючи, що посадовими особами відповідача було неналежним чином розглянуто по суті заяви та не вжиті належні заходи реагування, позивачі звернулись до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем по суті звернень та скарги позивачів було надано своєчасну та обґрунтовану відповідь, отже, при розгляді звернень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96 (далі по тексту - Закон №393/96).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону №393/96 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону №393/96 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону №393/96 до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно зі ст. 5 Закону №393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Матеріалами справи підтверджено, що звернення позивачів від 20.06.2023 та від 21.07.2023 відповідають вимогам ст. 5 Закону №393/96-ВР, а тому підлягали розгляду відповідачем у встановлені законом строки та порядку, з наданням оцінки усім вимогам та аргументам заявників.

Відповідно до ст. 7 Закону №393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Згідно зі ст. 14 Закону №393/96 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідно до ст. 15 Закону №393/96 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.16 Закону № 393/96 встановлено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Статтею 18 Закону № 393/96 передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно зі ст. 19 Закону №393/96 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Частиною 1 ст. 20 Закону №393/96 встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Єдиний порядок для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян установлено Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930 (далі по тексту - Порядок №930).

Згідно з п. 5 розділу І Порядку № 930 (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Згідно з п.1 розділу ІІ Порядку № 930 звернення громадян, що надійшли до органів (підрозділів) поліції з використанням засобів поштового зв`язку, мережі Інтернет, електронного зв`язку (електронні звернення), через контактні центри державної установи "Урядовий контактний центр" та телефонну "гарячу лінію" Національної поліції України, приймаються, попередньо розглядаються та централізовано реєструються службою діловодства органу (підрозділу) поліції в день їх надходження, а ті, що надійшли в неробочий день і час, - наступного після нього робочого дня в журналі реєстрації звернень громадян (додаток 1) або на реєстраційно-контрольних картках (далі РКК) (додаток 2), придатних для обробки персональними комп`ютерами.

Відповідно до п.п. 5, 16 розділу І Порядку № 930, громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

За ознакою надходження звернення громадян визнаються первинними, повторними, дублетними, неодноразовими, масовими.

Первинними є звернення, які: надійшли від окремої особи (групи осіб), яка (які) вперше звернулася (ися) до органу (підрозділу) поліції; надійшли від окремої особи (групи осіб), яка (які) не вперше звернулася (ися) до органу (підрозділу) поліції, але питання, що порушене у зверненні, жодним чином не стосується попередніх звернень, або є достатньо підстав для визнання звернення первинним; надійшли від окремої особи (групи осіб), яка (які) не вперше звернулася(ися) до органу (підрозділу) поліції, але попередні звернення з питання, що порушене у зверненні, визнавались анонімними.

Повторними є такі звернення: звернення від того самого громадянина з того самого питання, якщо перше не вирішено по суті або вирішено не в повному обсязі; звернення, у якому оскаржується рішення, прийняте у зв`язку з попереднім зверненням громадянина; звернення, у якому повідомляється про несвоєчасний розгляд попереднього звернення, якщо з часу його надходження минув визначений законодавством строк розгляду, проте відповідь громадянину не надавалася; звернення, у якому йдеться про недоліки, допущені під час розгляду попереднього звернення громадянина.

Якщо в повторному зверненні громадянин разом із питаннями, які вже розглядались і на які була надана вичерпна відповідь або за якими прийняте відповідне рішення, звертається з іншими питаннями, новими фактами, звернення не є повторним і розглядається органами (підрозділами) поліції в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до п.п. 1-6 розділу IV Порядку №930 керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

Безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України.

Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів (підрозділів) поліції, має права, визначені статтею 18 Закону України «Про звернення громадян».

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник органу або підрозділу поліції або його заступники встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляють особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на вихідний, святковий день, останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Згідно з п.п. 12-14 розділу IV Порядку №930 за результатами розгляду звернення громадянина виконавцем готується довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні, яка доповідається керівнику органу (підрозділу) поліції разом з проектом відповіді заявнику. Керівник органу (підрозділу) проставляє свій підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами під час здійснення перевірки інформації, викладеної у зверненні, або вчиняє резолюцію (доручення) про необхідність ужиття додаткових заходів з метою об`єктивного, усебічного та повного розгляду звернення. До звернень, які не потребують проведення перевірки, довідки не складаються.

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України "Про звернення громадян" і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Пунктом 17 розділу IV Порядку №930 встановлено, що якщо викладена у зверненні інформація належить до компетенції поліції не повністю, розглядається лише та частина, що стосується компетенції Національної поліції України. У цьому випадку копія звернення у строк не пізніше п`яти днів з наступного дня після реєстрації спрямовується виконавцем за належністю, про що повідомляють заявника.

Відповідно до п.п. 1-7 розділу V Порядку №930 скарга на дії чи рішення органу (підрозділу) поліції або їх посадових осіб подається в порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до законодавства України, у разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Розгляд скарг громадян на дії (бездіяльність) працівників органів (підрозділів) поліції здійснюється в порядку, передбаченому цим Порядком.

За кожною скаргою громадян на наявність порушень чи недоліків у роботі органів (підрозділів) поліції або на дії (бездіяльність) поліцейських проводиться ретельна перевірка органом чи підрозділом поліції, до якого звернувся зі скаргою громадянин, або тим органом (підрозділом) поліції, якому доручено проведення відповідної перевірки керівництвом Національної поліції України.

За результатами перевірки виконавець складає і подає на розгляд керівнику органу (підрозділу) поліції або його заступникам рапорт (доповідну записку), в якому (якій) зазначає чи підтвердилися наведені відомості (факти) та яких заходів вжито для усунення виявлених порушень або недоліків. Громадянину за наслідками розгляду скарги надається письмова відповідь.

Рішення за розглядом скарги громадянина приймає керівник органу (підрозділу) поліції (або його заступник), у провадженні якого знаходиться скарга. У разі визнання скарги громадянина обґрунтованою або такою, що підлягає задоволенню, забезпечується повнота і своєчасність її розгляду, приймаються рішення відповідно до законодавства України і негайно вживають заходів щодо поновлення порушених прав громадянина. Рішення вищого органу поліції за результатами розгляду скарги у разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржено до суду в установлений законодавством України строк.

Забороняється надсилати скарги громадян для розгляду тим органам (підрозділам) поліції або їх посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, а також тим, які не мають повноважень для їх розгляду.

У разі необхідності підпорядкованому органу (підрозділу) поліції може бути доручено проведення додаткової перевірки конкретних обставин чи відомостей (фактів), викладених у зверненні громадянина, відповідно до законодавства України.

Розгляд і вирішення скарги, поданої з порушенням зазначеного строку, можуть бути здійснені у разі поновлення органом (підрозділом) поліції чи посадовою особою, що розглядає скаргу, строку, якщо буде визнано, що він порушений з поважних причин.

Аналізуючи норми Закону №393/96-ВР, зокрема, положення статті 15, та Порядку №930, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.

З огляду на зміст указаного зобов`язання, орган уважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб.

Дослідивши зміст листів відповідача від 28.07.2023 № 10401/119-59/01-2023 та від 24.08.2023 № 12050/119-59/01-2023 колегія суддів вважає, що вказані відповіді не можна визнати вмотивованими, ґрунтовними та вичерпними, адже вони не містять відомостей про результати розгляду питань, поставлених позивачами у зверненнях від 20.06.2023 та від 21.07.2023 щодо припинення здійснення незаконної торгівлі та бездіяльності службових осіб УПД ГУНП в Харківській області при розгляді звернення ОСОБА_2 від 20.06.2023, зокрема, інформації щодо вжитих в межах проведених перевірок необхідних заходів та обставин, які були з`ясовані в ході їх проведення, з посиланням на відповідні докази.

Вказані відповіді містять лише загальне посилання на те, що за наслідками проведеної перевірки не вбачається складу кримінального правопорушення, у зв`язку з чим перевірка закінчена. Разом з тим, у зверненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не порушувалось питання щодо наявності чи відсутності у діях осіб, що здійснюють незаконну, як на думку позивачів, торгівлю за вказаною ними адресою або у діях службових осіб УПД ГУНП в Харківській області при розгляді звернення ОСОБА_2 від 20.06.2023, складу кримінального правопорушення.

Варто зазначити, що відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:

- здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

- виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

- вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

- вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;

- своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та ін.

Тобто, повноваження органів Національної поліції України, відповідно до покладених на неї завдань, не обмежуються реагуванням та вжиттям заходів виключно в межах виявлених кримінальних правопорушень.

За наведених обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем по суті звернень та скарги позивачів було надано своєчасну та обґрунтовану відповідь.

Стосовно досліджених судом першої інстанції під час судового розгляду справи матеріалів перевірок № 7540 від 28.06.2023 та № 9691 від 11.08.2023, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Так, зі змісту наявної у матеріалах перевірки довідки розгляду заяви ОСОБА_2 від 20.06.2023 (матеріали перевірки № 3952) вбачається, що у ході розгляду заяви було встановлено, що гр. ОСОБА_2 скаржиться на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навпроти свого будинку № 174 по Салтівському шосе м. Харкова нібито здійснює незаконну підприємницьку діяльність з надання послуг страхування транспортних засобів, використовуючи при цьому транспортний засіб «Renault Trafic» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 . При проведенні перевірки були здійснені неодноразові виїзди за вищевказаною адресою. Навпроти будинку № 174 дійсно припаркований транспортний засіб, але зачинений. Фактів надання послуг по страхуванню автотранспорту не виявлено. Були здійснені запрошення гр. ОСОБА_4 з`явитись до відділу поліції, з метою надання пояснень, остання під різними приводами відмовилась, та в телефонній розмові повідомила, що має всі необхідні документи на здійснення підприємницької діяльності. Враховуючи викладене, вирішено подальшу перевірку за вказаним фактом припинити, а матеріали перевірки списати до справи ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Зі змісту наявної у матеріалах розгляду скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 21.07.2023 (матеріали перевірки № 4666) довідки від 23.08.2023 встановлено, що у ході розгляду скарги було встановлено, що гр. ОСОБА_2 неодноразово скаржиться на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навпроти свого будинку АДРЕСА_1 нібито здійснює незаконну підприємницьку діяльність з надання послуг страхування транспортних засобів, використовуючи при цьому транспортний засіб «Renault Trafic» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 . При виїзді дільничного офіцера поліції ВП №2 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 на місце події встановлено, що навпроти будинку № 174 дійсно припаркований транспортний засіб, при перевірці якого встановлено, що на праві власності він належить батькові громадянки ОСОБА_4 , громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на період військового часу мешкає разом з донькою. При неодноразових виїздах за вищевказаною адресою, транспортний засіб був зачинений. Фактів та свідків надання послуг по страхуванню автотранспорту не виявлено. Були здійснені запрошення гр. ОСОБА_4 з`явитись до відділу поліції, з метою надання пояснень, остання під різними приводами відмовилась, та в телефонній розмові повідомила, що має всі необхідні документи на здійснення підприємницької діяльності.

Також у довідці зазначено, що з дільничним офіцером поліції ОСОБА_5 було проведено роз`яснювально-профілактичну роботу з приводу неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання службових обов`язків та служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики загальнолюдських цінностей, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Враховуючи викладене, вирішено подальшу перевірку за вказаним фактом припинити, а матеріали перевірки списати до справи ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Дослідивши зміст наявних у матеріалах перевірки документів, які складаються з копій звернень позивачів, журналів вхідної кореспонденції, рапортів службових осіб ДОП СП ПП відділу поліції № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області та ВП відділу поліції № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, зміст яких відображений у вищезазначених довідках, можливо дійти висновку, що в межах проведених перевірок працівниками поліції не було фактично перевірено та, як наслідок, не виявлено жодних з обставин, про які йдеться у зверненнях позивачів, оскільки гр. ОСОБА_4 від надання пояснень відмовилась; свідків та фактів надання послуг не виявлено, при цьому свідків, які б підтвердили факт ненадання таких послуг працівниками поліції також не було виявлено, враховуючи відсутність в матеріалах перевірок відповідних доказів.

Тобто, жодних доказів, окрім процесуальних документів складених працівниками поліції, щодо вжитих в межах проведеної перевірки заходів, матеріали перевірок не містять, зокрема, доказів виїзду за вказаною у зверненнях адресою з метою виявлення транспортного засобу та перевірки обставин, про які йдеться у зверненнях, опитування свідків, звернення із запитами до відповідних державних органів з метою перевірки обставин здійснення за вказаною адресою господарської діяльності особами, про яких йдеться у зверненнях, тощо. Фактично результати перевірок не містять висновків щодо підтвердження або спростування викладених у зверненнях обставин, позивачі залишилися без відповіді по суті порушених ними у зверненнях питань.

Крім того, в порушення вимог п. 2-4 розділу V Порядку № 930, матеріали перевірки за скаргою позивачів на бездіяльність осіб при розгляді звернення ОСОБА_2 від 20.06.2023, не містять результатів проведення такої, зокрема, відсутній рапорт (доповідна записка) виконавця в якому (якій) було би зазначено чи підтвердилися наведені у скарзі ОСОБА_2 відомості (факти) та яких заходів вжито для усунення виявлених порушень або наслідків.

Наявний у матеріалах перевірки рапорт (а.с. 54), зміст якого відображений у довідці від 23.08.2023) містить лише посилання на те, що з дільничним офіцером поліції ОСОБА_5 було проведено роз`яснювально-профілактичну роботу з приводу неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання службових обов`язків та служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики загальнолюдських цінностей, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції. Проте зі змісту вказаного неможливо встановити, що передувало проведенню цієї роз`яснювально-профілактичної роботи та мету її проведення.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що при розгляді звернень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що відповідачем було зроблено запити до Головного управління ДПС у Харківській області та ВП №2 ХРУП №2, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказані запити були складені відповідачем у жовтні 2023 року та не в межах проведеної перевірки за зверненнями позивачів від 20.06.2023 та від 21.07.2023, а отже не стосуються предмета позову та не є предметом дослідження у цій справі.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено дотримання вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та вжиття всіх необхідних заходів при розгляді звернень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20.06.2023 та 21.07.2021, що свідчить про обґрунтованість заявлених вимог позивачів.

Разом із тим, колегія суддів наголошує, що питання які були порушені у зверненнях до відповідача та докази, які, на переконання позивачів, підтверджують викладені у зверненнях обставини, про дослідження яких позивачі просять суд, не можуть бути предметом розгляду в суді адміністративної юрисдикції при перегляді цієї справи, а повинні розглядатися відповідачем в межах перевірки обставин за зверненнями позивачів, оскільки в цій справі встановлюється правомірність чи протиправність дій суб`єкта владних повноважень при розгляді та наданні відповіді на звернення позивачів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем в межах своєї компетенції не у повному обсязі та не у відповідності до норм чинного законодавства підготовлено письмові відповіді на звернення позивачів, перевірки в межах розгляду звернень проведено без належного дослідження, опитування, зібрання доказів та досить формально, враховуючи, що органи поліції наділені широким спектром повноважень щодо вжиття заходів реагування, які ним реалізовані не були.

Разом з тим, обов`язок відповідача полягає у своєчасному розгляді звернення та надання обґрунтованої та повної відповіді на нього.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог позивачів у повному обсязі та у спосіб, визначений позивачами в позові.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Стосовно посилання позивачів на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підстави для скасування судового рішення, з огляду на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а не загального, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з частиною першою, другою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказаній нормі кореспондує частина четверта статті 12 КАС України, яка, крім наведеного вказує, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років; щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Предметом оскарження у цій справі є дії відповідача щодо неналежного розгляду та реагування на звернення позивачів, тому ця справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Відтак колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно розглянуто справу в порядку спрощеного провадження, без проведення судового засідання, а тому виклик учасників справи не здійснювався, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 317 КАС України.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 по справі № 520/36349/23 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, буд. 1/29, м. Харків, 61052, ), третя особа - Відділ поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області (вул. Невельська, буд. 1/32, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61099, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка виявилась у неефективному реагуванні на заяву ОСОБА_2 від 20.06.2023 та скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 від 21.07.2023 щодо припинення незаконної підприємницької діяльності з надання послуг у сфері автострахування, що здійснюється у пересувній тимчасовій споруді, встановленій на земельній ділянці комунальної власності навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 без дозвільних документів.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.06.2023 та скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 від 21.07.2023 з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова