Справа № 120/2766/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 р. Справа № 120/2766/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тлустої А.О.,

представниці позивача Матвіюк С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

УСТАНОВИВ:

05.03.2024 до суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі ГУ ДПС або позивач) про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або відповідач) податкової заборгованості в загальному розмірі 10803,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 10803,61 грн, з яких 1136,79 грн штрафні санкції та 9666,83 грн пеня.

Вказана заборгованість підтверджується, зокрема, карткою особового рахунку платника податків за кодом класифікації доходів бюджету 11010500 (ПДФО, що сплачується фізичними особам за результатами річного декларування), податковим повідомленням-рішенням № від 04.03.2019 та довідкою ГУ ДПС про суми боргу ОСОБА_1 станом на 05.03.2024.

Відповідачу надсилалась податкова вимога за № 248-23 від 28.01.2016, однак спірна заборгованість залишається непогашеною.

Відтак контролюючий орган звертається до суду з адміністративним позовом про примусове стягнення з платника податків суми податкового боргу.

08.03.2024 на виконання вимог ч. 3 ст. 171 КАС України судом надіслано запит до Вінницької міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.

03.04.2024 поштою до суду надійшла відповідь Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 28.03.2024 за № 04/00/011/122936, згідно з якою ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 08.04.2024 відкрито провадження у справі за позовом ГУ ДПС та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач заперечує правомірність нарахування йому пені та звертає увагу на те, що вона нарахована за період з 30.10.2015 до 09.04.2019, тобто поза межами строку давності, визначеного п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України (далі ПК України), всупереч приписам пп. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129 ПК України.

Також позивач вважає, що ГУ ДПС пропустило встановлений законом строк для звернення до суду з вимогами про стягнення податкового боргу, який становить 1095 днів. Зокрема, заборгованість з пені виникла 05.11.2018, а тому строк позовної давності завершився 04.11.2021. Водночас датою виникнення заборгованості зі штрафних санкцій є 22.03.2019, а тому строк позовної давності щодо стягнення боргу в цій частині завершився 21.03.2022.

Інших заяви по суті справи до суду не надходило.

Ухвалою суду від 20.06.2024 подальший розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання для розгляду справи призначено на 03.07.2023.

Вказаною ухвалою також вирішено витребувати з ГУ ДПС:

- відомості з картки особового рахунку по податку на доходи фізичних осіб щодо платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за 2015-2024 рр.;

- детальний розрахунок нарахованої відповідачу пені в розмірі 9666,82 грн із зазначенням дати, суми та періоду нарахування;

- усі інші документи, які стосуються викникнення спірної податкової заборгованості, що є в розпорядженні контролюючого органу, але не були надані суду разом з позовною заявою.

28.06.2024 на виконання вимог суду позивач надав картку особового рахунку з податку на доходи фізичної особи ОСОБА_1 за 2015-2024 рр.

В судовому засіданні від 03.07.2024 оголошено перерву до 18.07.2024 у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів.

12.07.2024 позивач на вимогу суду надав податкову декларацію про майновий стан і доходи платника ОСОБА_1 за 2014 рік від 30.04.2015 № , акт про результати камеральної перевірки своєчасності сплати ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування від 11.02.2019 № 5784//02-32-50-06, докази його надіслання та отримання відповідачем, податкове повідомлення-рішення від 04.03.2019 № разом із розрахунком застосованих штрафних санкцій, а також докази надіслання та отримання відповідачем вказаного податкового повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та надав пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач повторно на виклик суду не з`явився, хоча вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи здійснюється, зокрема, шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Частиною одинадцятою статті 126 КАС України передбачено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З матеріалів справи видно, що поштове відправлення № 996 разом з судовою повісткою на 18.07.2024, що було надіслане на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, 09.07.2024 повернуте до суду поштовим відділенням зв`язку без виконання та з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Отже, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї справи, але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив таке.

30.04.2015 відповідач ОСОБА_1 подав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, у якій самостійно задекларував податкові зобов`язання з ПДФО в сумі 19652,78 грн.

У визначений законом строк відповідач не сплатив до бюджету вказану суму податкового зобов`язання.

28.01.2016 позивач сформував та надіслав відповідачу податкову вимогу форми "Ф" за № 284-23 на суму податкового боргу з ПДФО 19652,78 грн. Таку вимогу отримано відповідачем поштою 13.02.2016, що підтверджується документально.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.07.2016 у справі № 120/869/16-а, яке набрало законної сили, задоволено адміністративний позов ГУ ДПС та вирішено стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 19562,78 грн.

Зазначене судове рішення було звернуте до примусового виконання органами державної виконавчої служби.

Як видно з картки особового рахунку ОСОБА_1 з ПДФО, в межах виконавчого провадження відбулися наступні стягнення коштів в рахунок погашення вищевказаного боргу:

1) 05.11.2018 стягнуто 1356,23 грн, у зв`язку з чим в атоматичному режимі нарахована пеня в сумі 666,70 грн за період з 30.10.2015 до 05.11.2018;

2) 04.12.2018 стягнуто 1272,34 грн, у зв`язку з чим в атоматичному режимі нарахована пеня в сумі 643,65 грн за період з 30.10.2015 до 04.12.2018;

3) 28.12.2018 стягнуто 2131,33 грн, у зв`язку з чим в атоматичному режимі нарахована пеня в сумі 1103,43 грн за період з 30.10.2015 до 28.12.2018;

4) 04.02.2019 стягнуто 924,01 грн, у зв`язку з чим в атоматичному режимі нарахована пеня в сумі 495,69 грн за період з 30.10.2015 до 04.02.2019;

5) 04.03.2019 стягнуто 1325,71 грн, у зв`язку з чим в атоматичному режимі нарахована пеня в сумі 729,49 грн за період з 30.10.2015 до 04.03.2019;

6) 21.03.2019 стягнуто 1136,79 грн, у зв`язку з чим в атоматичному режимі нарахована пеня в сумі 635,07 грн за період з 30.10.2015 до 21.03.2019;

7) 01.04.2019 стягнуто 1587,33 грн, у зв`язку з чим в атоматичному режимі нарахована пеня в сумі 895,37 грн за період з 30.10.2015 до 01.04.2019;

8) 09.04.2019 стягнуто 11055,83 грн, у зв`язку з чим в атоматичному режимі нарахована пеня в сумі 5634,21 грн за період з 30.10.2015 до 09.04.2019.

30.04.2019 відповідачу зменшено заборгованість з пені, нарахованої за попередній період, на суму 1136,79 грн.

Відтак станом на 30.04.2019 за відповідачем рахується непогашений податковий борг з ПДФО (пеня) в сумі 9666,82 грн.

Крім того, судом встановлено, що 11.02.2019 головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС ОСОБА_2 в порядку статей 75, 76 ПК України проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування щодо фізичної особи ОСОБА_1 .

За наслідками перевірки складено акт від 11.02.2019 № 5784//02-32-50-06, яким зафіксовано порушення ОСОБА_1 вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання на суму 5683,95 грн, за що передбачена відповідальність згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України.

Примірник акта надісланий відповідачу поштою та отриманий ним 14.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 258.

04.03.2019 на підставі вказаного акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 20% своєчасно несплаченої суми узгоджених податкових зобов`язань, що становить 1136,79 грн. Рішення вручене відповідачу особисто 12.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 526.

Отже, за даними картки особового рахунку, станом на 30.04.2019 загальна сума податкової заборгованості ОСОБА_1 зі сплати ПДФО становить 10803,61 грн, з яких пеня в розмірі 9666,82 грн та штрафні санкції в розмірі 1136,79 грн.

Доказів сплати (в тому числі часткової) зазначеного боргу станом на дату ухвалення рішення у справі матеріали справи не містять. Водночас зміст відзиву на позовну заяву свідчить про те, що відповідач загалом заперечує правомірність цього боргу та не оспорює правильність визначення його розміру.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд при вирішенні позовних вимог керується такими мотивами.

В силу норм ст. 67 Конституції України, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України відповідач, як платник податків, зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом.

За змістом пункту 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пункту 41.1 зазначеної статті контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що за даними податкового обліку станом на дату звернення ГУ ДПС до суду з цим позовом за відповідачем рахується податкова заборгованість в загальній сумі 10803,61 грн, з яких 1136,79 грн штрафні санкції та 9666,83 грн пеня.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктами 59.4, 59.5 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З матеріалів справи видно, що 13.02.2016 відповідач отримав податкову вимогу форми "Ф" від 28.01.2016 № 284-23 про сплату податкового боргу з ПДФО в сумі 19652,78 грн, після чого сума боргу змінювалася (зменшувалася), однак в повному обсязі борг погашений не був внаслідок нарахування пені та штрафних санкцій.

Відтак суд відхиляє твердження відповідача про необхідність надіслання на його адресу окремої податкової вимоги на спірну суму заборгованості.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган вправі звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Перевіряючи наявність правових підстав для примусового стягнення з відповідача пені в сумі 9666,82 грн, суд зазначає таке.

За визначенням, наведеним у пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України, пеня сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

Порядок нарахування пені унормовано статтею 129 ПК України.

Так, згідно з пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

За змістом пп. 129.3.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені, передбаченої пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України, закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Водночас згідно з п. 129.4 ст. 129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення його сплати, починаючи з 91 календарного дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Як встановлено судом під час розгляду справи, пеня нараховувалася ОСОБА_1 починаючи з 30.10.2015, тобто після закінчення 90 календарних днів граничного строку сплати податкового зобов`язання, задекларованого згідно з податковою декларацією про майнових стан і доходи за 2014 рік від 30.04.2015 № .

Водночас кінцевий строк нарахування пені визначався датами зарахування коштів в рахунок погашення податкового боргу, а саме 05.11.2018, 04.12.2018, 28.12.2018, 04.02.2019, 04.03.2019, 21.03.2019, 01.04.2019 та 09.04.2019.

З наведеного висновується, що нарахування пені у кожному випадку відбувалося поза межами 1095 календарних днів, зокрема за період з 30.10.2015 до 05.11.2018, з 30.10.2015 до 04.12.2018, з 30.10.2015 до 28.12.2018, з 30.10.2015 до 04.02.2019, з 30.10.2015 до 04.03.2019, з 30.10.2015 до 21.03.2019, з 30.10.2015 до 01.04.2019 та з 30.10.2015 до 09.04.2019.

Разом з тим суд враховує, що відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

В силу приписів пп. 129.9.1. п. 129.9 ст. 129 ПК України пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у разі закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Таким чином, пеня не нараховується якщо минуло більше 1095 днів від дня, коли у контролюючого органу виникло право нарахувати пеню платнику податків, у даному випадку з 30.10.2015.

Натомість спірна пеня в розмірі 9666,82 грн нарахована позивачем без дотримання вищезазначених вимог закону та поза межами строку давності, а тому не може визнаватися податковим боргом та підлягати стягненню з відповідача.

При цьому суд не бере до уваги посилання позивача на положення пункту 120.4 статті 120 ПК України, згідно з яким у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Суд вважає, що зазначені норми є релевантними до питання стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 19652,78 грн, що, однак, не стосується предмету розгляду в цій справі. До того ж цей борг був повністю погашений із зарахуванням 09.04.2019 останнього платежу в сумі 11055,83 грн, що, у свою чергу, вичерпало дію пункту 102.4 статті 102 ПК України. Водночас спірна заборгованість в сумі 9666,82 грн фактично виникла 05.11.2018, у зв`язку з нарахуванням вперше пені на суму несвоєчасно сплачених податкових зобов`язань.

З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 коштів в сумі 9666,82 грн.

Щодо штрафу в розмірі 1136,79 грн, то на відміну від пені, яка нараховувалась в автоматичному режимі та не могла бути предметом окремого оскарження, зазначені штрафні санкції були визначені відповідачу на підставі податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС № 6 від 04.03.2019, яке відповідач отримав 12.03.2019, але у встановленому законом порядку не оскаржив.

Водночас при вирішенні цієї справи суд не може вдаватися до оцінки правомірності вказаного рішення, оскільки це виходить за межі предмету позову та порушуватиме один із визначальних принципів адміністративного судочинства принцип диспозитивності.

Суд наголошує, що закон надає платнику податків право, у разі незгоди, на оскарження рішень контролюючого органу в адміністративному та/або судовому порядку і саме у такому порядку може здійснювати перевірка правомірності прийнятого рішення.

Разом з тим відповідач таким своїм правом не скористався, а відтак податкове повідомлення-рішення № 6 від 04.03.2019 вважається чинним і створює конкретно визначені податковим законодавством наслідки узгодження нарахованого на підставі цього рішення грошового зобов`язання, виникнення податкового боргу та права контролюючого органу на його примусове стягнення.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі № 805/3284/17-а, згідно з ч. 2 ст. 72 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо. При цьому питання правомірності застосованих контролюючим органом фінансових санкцій не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідний штраф застосовано, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Наведена вище правова позиція підтримується також Сьомим апеляційним адміністративним судом, про що свідчать постанови від 11.07.2022 у справі № 120/10240/21-а та від 23.04.2024 у справі № 120/4404/23.

При вирішенні справи суд не бере до уваги доводи відповідача щодо пропуску позивачем 1095-денного строку давності на стягнення спірного податкового боргу, в тому числі за штрафними санкціями в розмірі 1136,79 грн.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХX ПК України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Крім того, пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Згідно з підпунктом 69.9 підпункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України тимчасово, до 01 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків встановлених цим підпунктом.

Отже, строк давності на вимоги щодо стягнення спірної заборгованості необхідно обчислювати з урахуванням періоду його зупинення з 18.03.2020 до 31.07.2023, а відтак на дату пред`явлення до суду цього позову відповідний строк не закінчився.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а за правилами ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши основні доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити частково шляхом стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 1136,79 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Документально підтверджених судових витрат у справі не встановлено, а тому питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг в сумі 1136,79 грн (одна тисяча сто тридцять шість гривень 79 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028);

2) відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 23.07.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович