Справа № 320/9691/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9691/23 Головуючий у І інстанції - Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо відмови у прийнятті у ОСОБА_1 , декларації про відмову від громадянства Російської федерації;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства Російської федерації та документувати її паспортом громадянина України.

В обґрунтування позовних вимог Позивачка посилалася на те, що нею неодноразово вживались заходи щодо припинення іноземного громадянства Російської Федерації (далі - РФ), проте у зв`язку з незалежних обставин (карантинні заходи, пов`язані із COVID-19 в Україні, а також введення в Україні воєнного стану, у зв`язку із повномасштабною збройною агресією зі сторони РФ) не було можливості отримати документу уповноваженого органу Російської Федерації щодо припинення громадянства РФ.

26.01.2023 Позивачкою направлено до Відповідача заяву щодо забезпечення можливості подати декларацію про вихід із іноземного громадянства, проте 16.02.2023 Відповідачем протиправно відмовлено у зв`язку з тим, що останньою не надано до ЦМІУ ДМС документу уповноваженого органу РФ щодо припинення нею громадянства РФ.

Позивачка вважає, що Відповідач відмовив без будь-якого пояснення щодо відсутності чи доступності інформації, яка могла б свідчити про наявність підстав для подання декларації про відмову від громадянства РФ.

Крім того, на переконання Позивачки, оскільки Відповідачем протиправно відмолено у прийнятті декларації про відмову від громадянства Російської федерації, то належним способом захисту буде зобов`язання Відповідача прийняти у Позивачки декларацію про відмову від громадянства РФ.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано відмову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 № Х-231/6/8010-23/8010 4.1/532-23 від 16.02.2023.

Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повторно розглянути декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що у визначений чинним законодавством України термін (протягом двох років з моменту реєстрації Позивачки громадянином України) Позивачкою не надано підтверджуючих документів про існування незалежних від неї причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства та не надано документ про припинення громадянства РФ. Таким чином, ЦМУ ДМС м. Києві та Київській області вважає, що ним не допущено протиправних дій чи бездіяльності щодо Позивачки.

Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в якому вона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представників Сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.10.2016 Позивачка подала Президентові України заяву про прийняття до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України».

Разом із заявою про прийняття до громадянства України Позивачкою подано зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України та припинити громадянство (підданство) РФ.

Указом Президента України від 29.08.2018 № 256/2018 Позивачку прийнято до громадянства України.

15.10.2018 Позивачку документовано тимчасовим посвідченням громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.09.2018, терміном дії до 29.08.2020.

08.07.2020 Позивачку вдруге документовано тимчасовим посвідченням громадянина України серії НОМЕР_2 від 06.07.2020, терміном дії до 29.08.2020.

Отже, оскільки датою набуття Позивачкою громадянства України 29.08.2018, остання протягом двох років з моменту набуття громадянства України (до 29.08.2020) мала виконати зобов`язання щодо припинення громадянства РФ, тобто подати ЦМУ ДМС м. Києві та Київській області або його територіальних підрозділів документи про припинення громадянства РФ.

10.02.2023 Позивачка звернулася до ЦМУ ДМС м. Києві та Київській області із заявою про прийняття декларації про відмову від громадянства РФ з мотивуванням про наявність у неї незалежної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

Листом від 16.02.2023 № Х-231/6/8010-23/8010 4.1/532-23 Відповідачем відмовлено Позивачці в прийнятті декларації про відмову від громадянства РФ у зв`язку з тим, що останньою не надано документ уповноваженого органу РФ про припинення нею громадянства РФ.

Вважаючи дії ЦМУ ДМС м. Києві та Київській області щодо відмови у прийнятті декларації про відмову громадянства РФ протиправними, Позивачка звернулася з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному рішенні не наведені мотиви неврахування чи відхилення зазначених Позивачкою у заяві від 10.02.2023 причин, за яких вона не змогла отримати документу уповноваженого органу РФ щодо припинення громадянства РФ.

На переконання суду першої інстанції, вказане рішення Відповідача не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості, прийнято формально, за відсутності фактичних і правових підстав, з огляду на, що відмова Відповідача викладена в листі від 16.02.2023 № Х-231/6/8010-23/8010 4.1/532-23 є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що повноваження прийняти декларацію про відмову від громадянства Російської федерації та документувати її паспортом громадянина України належить до виключної компетенції Відповідача, то адміністративний суд позбавлений можливості підміняти інших суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, враховуючи, що відмова Відповідача про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 від 16.02.2023 № Х-231/6/8010-23/8010 4.1/532-23 скасована, тому ефективним способом захисту порушених прав Позивачки є зобов`язання Відповідача повторно розглянути вказану декларацію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі - Закон № 2235-III).

Відповідно до статті 1 Закону № 2235-III (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України;

Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (абзац 13);

Декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 16);

Порядок набуття громадянства України визначений розділом ІІ Закону № 2235-III, відповідно до пункту 3 статті 6 якого громадянство України набувається внаслідок прийняття до громадянства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2235-III іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2235-III умовами прийняття до громадянства України є, зокрема подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001року № 215 (далі - Порядок № 215).

Згідно з пунктом 103 Порядку № 215 Державна міграційна служба України, зокрема перевіряє: відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України; підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України.

Пунктом 119 Порядку № 215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.02.2023 Позивачка звернулася до Відповідача із заявою про прийняття декларації про відмову від громадянства РФ.

У вказаній заяві Позивачка зазначила, що нею неодноразово вживались заходи щодо припинення іноземного громадянства РФ, однак у зв`язку з незалежних від неї обставин остання не отримала документу уповноваженого органу РФ щодо припинення громадянства РФ.

Зокрема, Позивачка зазначила, що зверталась у встановлений законом строк до консульського відділу посольства РФ в Україні із заявою про вихід із громадянства РФ, відповідь на яку вона мала отримати в консульстві 28.03.2020, проте у зв`язку із запровадженням карантинних заходів, пов`язаних із COVID-19 в Україні, відповідь отримана не була.

Також Позивачка зазначала, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану розірвано дипломатичні відносини між Україною та РФ, тому отримати відповідь від РФ про припинення громадянства є неможливим з незалежних від неї причин.

Крім того, Позивачка вказала, що 11.06.2022 зверталась до Державної міграційної служби України із заявою на оформлення декларації про припинення громадянства РФ, однак відповідь не отримала.

Листом від 16.02.2023 № Х-231/6/8010-23/80104.1/532-23 Відповідачем відмовлено Позивачці в прийнятті декларації про відмову від громадянства РФ у зв`язку з тим, що останньою не надано документ уповноваженого органу РФ про припинення нею громадянства РФ.

Колегія суддів звертає увагу, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України консульські установи країни агресора не працюють, проте з початку повномасштабного вторгнення законодавство України не зазнало змін в частині визначення порядку дій та їх послідовності щодо відсутності в особи можливості отримання документа про припинення громадянства такої країни з незалежних від неї причин, що в свою чергу призводить до фактичного порушення прав такої особи.

Проте, в оскаржуваному рішенні не наведені мотиви неврахування чи відхилення зазначених Позивачкою у заяві від 10.02.2023 причин, за яких вона не змогла отримати документу уповноваженого органу РФ щодо припинення громадянства РФ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане рішення Відповідача не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості, прийнято формально, за відсутності фактичних і правових підстав, у звязку з чим відмова Відповідача, викладена в листі від 16.02.2023 № Х-231/6/8010-23/80104.1/532-23, є протиправною та підлягає скасуванню.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 травня 2024 року у справі № 580/3264/22.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Відповідача прийняти у Позивачки декларацію про відмову від громадянства Російської федерації та документувати її паспортом громадянина України, колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки повноваження прийняти декларацію про відмову від громадянства Російської федерації та документувати її паспортом громадянина України належить до виключної компетенції Відповідача, тому адміністративний суд позбавлений можливості підміняти інших суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про скасування відмови Відповідача про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 від 16.02.2023 № Х-231/6/8010-23/8010 4.1/532-23, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав Позивачки є зобов`язання Відповідача повторно розглянути вказану декларацію, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування у вказаній частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в зазначеній частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст складено 18.07.2024 року.