Справа № 620/3268/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3268/24 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Маринчак Н.Є., Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації (далі - відповідач/державна адміністрація) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Чернігівської обласної державної адміністрації щодо поширення інформації за зверненням ОСОБА_1 від 25 вересня 2023 року;

- зобов`язати Чернігівську обласну державну адміністрацію поширити інформацію за зверненням ОСОБА_1 від 25 вересня 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність Чернігівської обласної державної адміністрації щодо надіслання звернення ОСОБА_1 від 25 вересня 2023 року за належністю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про бездіяльність Чернігівської обласної державної адміністрації щодо поширення інформації за зверненням, що порушує його право, передбачене Законом України «Про звернення громадян».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. За його твердженнями, за аналогічними зверненнями до інших державних адміністрацій (Житомирська, Рівненська, Кіровоградська, Закарпатська, Запорізька, Сумська) вимоги задоволенні і здійснено відповідну розсилку наданої інформації.

У відзиві на апеляційну скаргу державна адміністрація зазначила, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування. Зауважив, що державна адміністрація не наділена повноваженнями поширення наданої позивачем у заяві інформації серед визначеного ним кола осіб, а заява не стосувалась її діяльності, повноважень і функціональних обов`язків посадових осіб. При цьому, звернення розглянуто в межах наданих законом повноважень та без порушення термінів, визначених Законом України «Про звернення громадян». Крім того, на думку державної адміністрації, посилання ОСОБА_1 на те, що іншими державними адміністраціями аналогічне звернення задоволено, є безпідставними, оскільки обласна державна адміністрація не несе відповідальності за діяльність інших органів, в тому числі і зазначених позивачем.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 вересня 2023 року до Чернігівської обласної державної адміністрації через Урядовий контактний центр надійшло звернення позивача, зареєстроване за № РИ-16177783, у якому він просив:

- надіслати додане звернення (заяву) із додатком до усіх навчальних закладів області мистецької освіти (музичний напрямок)». Зокрема у доданому зверненні позивач просив: « 1. Передати інформацію, що міститься у файлі, що доданий до звернення з назвою «Лист.pdf» до кожного учня, випускника, відрахованих навчального закладу жіночої статі до двадцяти п`яти років, які мають неповну дієздатність (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років), а також повну дієздатність (що досягли вісімнадцяти років) чи були емансиповані (дієздатні особи від шістнадцяти років);

- на виконання статті 15 Закону України «Про звернення громадян» надати докази щодо передання інформації;

- на підставі статті 32 Конституції України, Закону України «Про захист персональних даних», не допустити передачу персональних даних, які зазначені у цим зверненні, за винятком додатку до нього;

- відповідь та/або будь-яку комунікацію здійснювати за адресою електронної пошти заявника: ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Листом Чернігівської обласної державної адміністрації від 03 жовтня 2023 року № Р-9043/11-12 позивача було поінформовано, що обласна державна адміністрація як орган державної влади відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язана діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Також, у зазначеному листі зазначено, що організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначено Законом України «Про місцеві державні адміністрації». Відповідно до зазначеного Закону, обласна державна адміністрація не наділена повноваженнями поширення наданої інформації серед визначеного кола осіб.

Позивача повідомлено, що у разі незгоди з наданою відповіддю, вона може бути оскарження в порядку, визначеному відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про звернення громадян».

Не погоджуючись з відмовою відповідача у задоволенні вимог заяви, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог зазначив, що Чернігівська обласна державна адміністрація не наділена повноваженнями поширення наданої позивачем у заяві інформації серед визначеного ним кола осіб, про що позивачу було роз`яснено у відповіді на його звернення, а тому, оскільки на відповідне звернення листом своєчасно надано відповідь, то відсутні підстави для висновку про допущення протиправної бездіяльності відповідачем. По суті звернення позивача суд першої інстанції зауважив, що жодним чинними нормативно-правовим актом не передбачено повноважень обласної державної адміністрації щодо обов`язкового надсилання такого звернення до навчальних закладів Чернігівської області.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує такі норми чинного законодавства та фактичні обставини справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із приписами статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 4 Закону № 393/96-ВР встановлено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частинами першою-четвертою статті 7 Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Частинами першою, третьою, четвертою статті 15 Закону № 393/96-ВР встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

За правилами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

За змістом статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Статтю 20 Закону № 393/96-ВР регламентовано, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Виходячи з зазначених приписів чинного законодавства, кожен громадянин має право звернутись до уповноваженого органу із заявою про сприяння в реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів або повідомити про порушення чинного законодавства. Зазначеному праву кореспондує обов`язок державного органу, органу місцевого самоврядування, до якого надійшло таке звернення, об`єктивно та вчасно його розглянути, надати вмотивовану відповідь у строки, встановленні статтею 20 Закону № 393/96-ВР, і повідомити про наслідки такого розгляду.

При цьому, слід зауважити, що розгляд звернення має здійснювати орган, до повноважень якого належить вирішення порушеного у зверненні питання, та якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до їх повноважень, воно пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі або якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно повертається особі, що його подала, про що остання повідомляється.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року № 586-XIV (далі - Закон № 586-XIV) місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно зі статтею 2 Закону № 586-XIV місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують: 1) виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; 2) законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян; 3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, програм утвердження української національної та громадянської ідентичності, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку; 4) підготовку та схвалення прогнозів відповідних бюджетів, підготовку та виконання відповідних бюджетів; 5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; 6) взаємодію з органами місцевого самоврядування; 7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень

Відповідно до статті 13 Закону № 586-XIV до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: 1) забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; 2) соціально-економічного розвитку відповідних територій; 3) бюджету, фінансів та обліку; 4) управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики; промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв`язку; 6) науки, освіти, культури, охорони здоров`я, фізкультури і спорту, сім`ї, жінок, молоді та дітей, утвердження української національної та громадянської ідентичності; 7) використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля; 8) зовнішньоекономічної діяльності; 9) оборонної роботи та мобілізаційної підготовки; 10) соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати.

Статтею 22 Закону № 586-XIV визначено повноваження місцевих державних адміністрацій в галузі науки, освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, материнства і дитинства, сім`ї та молоді.

Колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції, що до визначених Законом повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері науки, освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, материнства і дитинства, сім`ї та молоді не входить розповсюдження зазначеної у зверненні позивачем інформації серед визначеного позивачем кола осіб.

В свою чергу, слід зауважити, що відповідно до статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Втім, як правильно зауважив суд першої інстанції, у зверненні позивач не порушував питання, вирішення якого належить до повноважень Чернігівської обласної державної адміністрації, а тому, оскільки на звернення позивача відповідач листом від 03 жовтня 2023 року № Р-9043/11-12 своєчасно, в межах визначеного законом строку, надав відповідь та повернув заяву із роз`ясненням про відсутність законних підстав для вирішення поставлених у ній питань, то обґрунтованим є висновок про відсутність бездіяльності відповідача щодо поширення інформації за зверненням ОСОБА_1 від 25 вересня 2023 року.

Оскільки доводи та твердження позивача в цій частині під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так під час апеляційного перегляду, не знайшли свого підтвердження, то підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Чернігівської обласної державної адміністрації щодо надіслання звернення за належністю, колегія суддів вважає доречним посилання на висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 380/2272/20, суть яких зводиться до того, що законодавець, передбачаючи право/обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування пересилати за належністю звернення громадян іншому (відповідному) органу чи посадовій особі, мав на меті забезпечити заявнику об`єктивний та всебічний розгляд його заяви.

Водночас, вказаний обов`язок органів державної влади та місцевого самоврядування щодо пересилання звернення може бути реалізований виключно за сукупністю таких умов:

1) питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень;

2) звернення пересилається лише відповідному, а не будь-якому органу чи посадовій особі за належністю, тобто тому органу, до повноваження якого входить вирішення питань, що порушені у зверненні;

3) пересилання повинно відбутися в термін не більше п`яти днів;

4) про факт пересилання обов`язково повідомляється громадянин, який подав звернення.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду, позивач звернувся до Чернігівської обласної державної адміністрації із заявою, яка не стосувалася її діяльності, повноважень чи функціональних обов`язків, а зміст цього звернення не дає можливості визначити, який інший орган чи посадова особа має його розглянути.

Як висновок, Верховний Суд зазначив, що звернення пересилається лише відповідному, а не будь-якому органу чи посадовій особі за належністю.

Отже, звернення може пересилатися тільки тому органу, до повноваження якого входить вирішення питань, що порушені у зверненні, а тому, за відсутності чітко визначеного органу у поданому зверненні Чернігівською обласною державною адміністрацією правомірно повернуто його з зазначених у листі підстав.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що Житомирською, Рівненською, Кіровоградською, Закарпатською, Запорізькою, Сумською обласними державними адміністраціями аналогічне звернення позивача було задоволено, є безпідставними, оскільки вони не є преюдиційними і не встановлюють загальні обов`язки та правила поведінки для всіх державних адміністрацій.

Щодо тверджень в апеляційній скарзі про те, що названі обласні державні адміністрації були учасниками справи в якості третіх осіб, думку яких щодо позову суд не питав і прийняв рішення, яке фактично визнало вчинені ними дії протиправними, то такі не відповідають дійсності, оскільки, в ухвалі про відкриття провадження суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини не зачіпають та не впливають на права та обов`язки таких осіб, тому було відмовлено у залученні до участі у справі зазначених адміністрацій як третіх осіб.

З огляду на викладене, а також враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Маринчак Н.Є.

Штульман І.В.