Справа № 160/2224/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2024 рокуСправа №160/2224/24
24 січня 2024 року позивачка звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника позивача виходячи з заробітної плати в сумі 402 карбованці 93 копійки, отриманої її померлим чоловіком - ОСОБА_2 , яка відображена в довідці №64 від 29.09.1992 ордену Леніна «Киевметрострой» за формулою, передбаченою пунктом 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23 листопада 2011 р. № 1210 з дня звернення за відповідним перерахунком, а саме з 14.11.2023, і передати її пенсійну справу для виплати до пенсійного органу за місцем фактичного проживання позивача, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач отримав ухвалу суду 13.02.2024 р., але відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, що стосуються цього предмету спору, до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Суд встановив, що позивачка перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
14 листопада 2023 року позивачка звернулась з заявою за допомогою вебпорталу ПФУ за перерахунком її пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі заробітної плати померлого годувальника, отриманої ним в зоні відчуження, яка визначена в довідці від 29.09.1992 №64 (402 крб. 93 коп.) за формулою, передбаченою п. 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23 листопада 2011 р. № 1210.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.11.2023 року №58 відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що довідка про заробітну плату №64 від 29.09.1992р., не підтверджена первинними документами.

Відповідно до довідки, виданої «Главтоннельметрострой» ордену Леніна «КИЕВМЕТРОСТРОЙ» автотранспортної контори від 29.09.1992р. №64, за період роботи ОСОБА_2 в зоні відчуження з 10 травня 1986 р. по 17 травня 1986 року виплачена заробітна плата у сумі 402 крб. 93 коп.

Вважаючи протиправними дії відповідача позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 р. (далі Закон №796-ХІІ).

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про період роботи(служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 54 Закону №796-ХІІ).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Порядок 1210) затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок №1210), який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 1 Порядку 1210 передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Як встановлено, позивачка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, звернулась до ПФУ та просила перерахувати пенсію згідно з наявною у неї довідкою про заробітну плату годувальника. Проте рішенням ПФУ їй відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що довідка про заробітну плату померлого чоловіка не підтверджена первинними документами. Крім того, за твердженням ПФУ, довідка повинна бути видана, за формою, наданою в листі Міністерства соціального захисту населення від 27.02.1996 р. № 01-3/244-013-2.

З цього приводу суд зазначає, що, як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки, виданої «Главтоннельметрострой» ордену Леніна «КИЕВМЕТРОСТРОЙ» автотранспортної контори від 29.09.1992 р. № 64, за період роботи ОСОБА_2 в зоні відчуження з 10 травня 1986 р. по 17 травня 1986 року виплачена заробітна плата у сумі 402 крб. 93 коп. Довідка видана за даними наказу від 12.05.1986 р. № 39/к та відомостей від 09.06.1986 р. № 72, тому суд не погоджується з доводами ПФУ про те, що довідка не підтверджена первинними документами.

До того ж, ПФУ не вказало, які саме первинні документи, за його оцінкою, необхідно вказати у довідці та норму права, якою такі вимоги передбачені.

Щодо твердження про те, що довідка повинна бути видана, за формою, наданою в листі Міністерства соціального захисту населення від 27.02.1996 р. № 01-3/244-013-2.

Суд не може визнати обґрунтованими такі доводи ПФУ, оскільки лист Міністерства соціального захисту населення від 27.02.1996 р. № 01-3/244-013-2 не є нормативно-правовим актом.

Так, частина 3 статті 117 Конституції України передбачає, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, які виступають суб`єктами нормотворення, здійснюється відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 р. № 493 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади".

Пунктом 1 зазначеного Указу установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Спеціальний порядок державної реєстрації нормативно-правових актів установлено Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.92 (далі - Положення).

Критерієм чинності таких актів та їх застосування є державна реєстрація нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та занесення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, який запроваджений згідно з Указом Президента України від 27.06.1996 р. № 468. Державна реєстрація полягає у тому, що такі нормативно-правові акти проходять правову експертизу на відповідність Конституції України, законам України та іншим актам законодавства.

Проте, лист Міністерства соціального захисту населення від 27.02.1996 р. № 01-3/244-013-2 не є нормативно правовим актом, тому не може бути джерелом права.

Отже, відмовляючи позивачці у перерахунку пенсії, керуючись листом міністерства, а не нормативно-правовими актами, відповідач діяв не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також звертає увагу, що існує наказ Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 № 644 «Про затвердження форми Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках», проте він не поширюється на спірні правовідносини, оскільки, як вбачається з його змісту, він виданий відповідно до пункту 9 Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

У свою чергу, зазначене Типове положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках передбачає, що регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - заявник), про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника.

Пункт 9 зазначеного Типового положення, на підставі якого і затверджено форму довідки наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 № 644, передбачає, що за результатами опрацювання поданих заявником документів регіональна комісія у місячний строк з дати реєстрації заяви приймає рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату Форма довідки про заробітну плату встановлюється Мінсоцполітики.

Тобто, законодавство передбачає існування певної форми довідки, затвердженої наказ Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 № 644, лише у випадках, якщо така довідка видається Регіональною комісією, а не підприємством. При цьому, довідка видається саме Регіональною комісією лише, якщо підприємство ліквідовано без правонаступника.

Проте, довідка, яку просить врахувати позивачка, видана підприємством ще 29.09.1992 р. і даних про те, що воно було ліквідоване на той час немає. А факт видачі довідки за підписом начальника та головного бухгалтера з проставленням печатки свідчить про зворотне.

Відтак, ПФУ не має підстав вимагати від позивачки довідку за формою, що встановлена виключно для Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990.

Будь-яких інший пояснень, доказів в обґрунтування своїх дій відповідач не надав.

Суд також враховує, що відповідач не надав відзив на позовну заяву та не повідомив про наявність поважних причин, що перешкоджали це зробити, у той час як частиною четвертою статті 159 КАС України закріплено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, Постановою КМУ від 09.12.2021 №1307 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і від 26 вересня 2012 р. № 886 Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, яка набрала чинності з 1 січня 2022 р., крім підпунктів 6 та 8 пункту 1 змін, затверджених цією постановою, які набирають чинності з 1 грудня 2022 року, зокрема було постановлено Пенсійному фонду України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за документами, що містяться в матеріалах пенсійних справ з 1 грудня 2022 р. на найбільш вигідних умовах.

Зазначеною постановою було передбачено, що в разі, якщо розмір пенсії, обчислений відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням змін, затверджених цією постановою, буде більшим від розміру пенсії, обчисленої відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюється автоматичне, без звернення особи, переведення на пенсію на умовах, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за документами, що містяться в матеріалах пенсійних справ, про що органи Пенсійного фонду України інформують зазначених осіб шляхом надсилання листа або смс-повідомлення на номер мобільного телефону операторів мобільного зв`язку.

Відповідно до п.2 Постанови КМУ №1210 було постановлено Пенсійному фонду України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

При цьому позивачка 14.11.2023 року звернулася із відповідною заявою про здійснення такого перерахунку до відповідача, але, як зазначено в оскаржуваному рішенні, відповідачем не здійснено перерахунок виключно з підстав не підтвердження довідки від 29.09.1992р. №64 року первинними документами.

Таким чином, суд вважає, що вказана довідка повинна бути врахована відповідачем при розгляді заяви позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії позивачці є необґрунтованим та такими, що підлягає скасуванню.

Також, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату від 29.09.1992р. №64, та з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовної вимоги про передачу пенсійної справи позивачки до пенсійного органу за місцем фактичного проживання позивача, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суд зазначає таке.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За приписами пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Отже, зі змісту вказаних норм вбачається, що після того, як пенсійний орган, визначений за принципом екстериторіальності призначає пенсію, він передає пенсійну справу до пенсійного органу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином саме Пенсійний орган за місцем реєстрації особи має забезпечити виплату пенсії, але після надходження пенсійної справи.

На цей час, поки справа не надійшла до Головного управління ПФУ в м.Києві в Дніпропетровській області, підстав для виплати пенсії позивачці у Головного управління ПФУ в м.Києві ще не було.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ч. 2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів

Таким чином, суд зобов`язує Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області направити до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, а саме, Головного управління ПФУ в м.Києві, для здійснення позивачці виплати пенсії.

Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову з викладених вище підстав.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.

Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.11.2023 № 58 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з заробітної плати, яка відображена в довідці №64 від 29.09.1992 ордену Леніна «Киевметрострой» за формулою, передбаченою пунктом 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23 листопада 2011 р. № 1210.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 14.11.2023 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, виходячи з заробітної плати в сумі 402 карбованці 93 копійки, яка відображена в довідці №64 від 29.09.1992 ордену Леніна «Киевметрострой» за формулою, передбаченою пунктом 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23 листопада 2011 р. № 1210 та передати її пенсійну справу для виплати до пенсійного органу за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , а саме до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко