Справа № 480/11544/23
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови, і просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.05.2023 року № 342650 про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Ухвалою від 26.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Зокрема, зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову, порушень вимог законодавства України не допустив, адже під час проведення перевірки встановлено, що водій транспортного засобу, який належить позивачеві, не мав при собі таких документів, як тахокарту даних роботи водія до аналогового тахографа за 11.04.2023, чим порушено статтю 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Також наголошує на тому, що що (водієм) ОСОБА_2 перевіряючим особам була надана тахокарта за 08.04.2023. Тахокарта, яка була надана позивачем до позовної заяви не надавалася інспектору під час перевірки, а тому остання не може бути належним і допустимим доказом, що підтверджує використання водієм тахокарти під час руху 11.04.2023. Надана позивачем до позовної заяви тахокарта за 11.04.2023 містить інформацію, що не відповідає фактичним обставинам справи.
З вищеобумовленого документу (тахокарти) вбачається, що транспортним засобом керував водій ( ОСОБА_2 ). Рух транспортного засобу розпочався о 09 год 30 хв. та закінчився о 20 год. 00 хв. Слід зауважити, що при вийманні тахокарти із слоту тахографа залишається певний слід у вигляді чіткої прямої лінії у наданій тахокарті відповідна лінія відсутня.
Згідно з інформацією вказаною в тахокарті вбачається, що водій встановив її в м. Козелець, але при цьому кінцевий пункт маршруту, в супереч вимогам, не вказаний. Також у тахокарті не вказаний державний номерний знак транспортного засобу у якому така тахокарта встановлена, відсутній пробіг на кінець маршруту.
Разом з тим вбачається, що з 11:30 до 12:00 транспортний засіб знаходився на техобслуговуванні і карта не виймалася.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
Судом встановлено, що 11.04.2023 посадовою особою відповідача була проведена перевірка транспортного засобу VOLVO, державний номер НОМЕР_1 , під час якої виявлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме встановлено, що під час надання послуг з перевезення вантажу водій не надав тахокарту роботи водія до аналогового тахографа за 11.04.2023, чим порушено вимоги наказу МТЗУ від 24.06.2010 №385 та статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". За наслідками проведеної перевірки складено Акт проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 032612 від 11.04.2023 (а.с.25).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-ІІІ) передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до ст.5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Згідно з ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень ст.48 Закону №2344-ІІІ дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Згідно п.1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку.
Згідно пункту 7.1 Положення № 340 перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567.
Пунктом 7.2 Положення № 340 визначено, що головний орган, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснює перевірку встановленого режиму праці і відпочинку водіїв відповідно до чинного законодавства України.
Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385.
Відповідно до п.1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Згідно з п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;
заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до п.3.5 Інструкції №385 перевізники:
забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);
зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Згідно п.3.6 даної Інструкції перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:
правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);
наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;
дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;
дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;
наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;
строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналізуючи положення вказаних норм, суд дійшов висновку, що тахокарти, а також картки водія або роздруківки даних роботи цифрового тахографа (роздруківка обліку режиму праці та відпочинку водія на паперовому носії) є документами, передбаченими законодавством України, на підставі яких виконуються пасажирські і вантажні перевезення автомобільним транспортом, що відповідно до статті 48 Закону № 2344-ІІІ, входять до переліку обов`язкових документів при здійсненні внутрішніх перевезень.
Верховним Судом у постанові від 10.05.2019 у справі №816/124/17 наголошено, що норми Закону №2344-III зобов`язують автомобільних перевізників та водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, до яких відносяться, зокрема, реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти.
Так, у ході судового розгляду встановлено, що 11.0.2023 о 11 год 55 хв. посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме VOLVO державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , місце перевірки: а/д М-01 "Київ-Чернігів-Н. Яриловичі" 95 км, за результатами якої складено акт № 032612 від 11.04.2023, в якому зафіксовано порушення, а саме: під час перевезення вантажу згідно з ТТН №10 від 11.04.2023 на момент перевірки водій не надав тахокарту роботи водія до аналогового тахографа за 11.04.2023, яка передбачена п.3.3. наказ МТЗУ №385 від 24.06.2010, чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Згідно з даними тахокарти від 11.04.2023 наданої позивачем вбачається, що транспортним засобом керував водій ( ОСОБА_2 ). Рух транспортного засобу розпочався о 09 год 30 хв. року та закінчився о 20 год. 00 хв. Згідно з інформацією вказаною в тахокарті вбачається, що водій встановив її в м. Козелець, але при цьому кінцевий пункт маршруту, в супереч вимогам, не вказаний. Також у тахокарті не вказаний державний номерний знак транспортного засобу у якому така тахокарта встановлена, відсутній пробіг на кінець маршруту. Разом з тим вбачається, що з 11:30 до 12:00 транспортний засіб знаходився на техобслуговуванні і карта не виймалася.
Отже, із зафіксованих даних вбачається, що в момент зупинки транспортного засобу для перевірки останній вже стояв на техобслуговуванні півгодини, карта із слоту водієм не виймалася, відповідно твердження позивача про надання карти для перевірки не відповідає дійсності.
Враховуючи вищеобумовлене вбачається, що надана до суду тахокарта з вказаним числом 11.04.2023, яка використовувалась водієм, не є належним та допустимим доказом, оскільки зафіксовані в ній дані не збігаються з фактичними обставинами справи.
Позивачем не доведено належними і достатніми доказами відсутність виявленого 11.04.2023 відповідачем порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи, що на момент проведення перевірки у водія транспортного засобу VOLVO, державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачці, не було тахокарти даних роботи водія до аналогового тахографа, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову, суд враховує, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, дотримався вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", тому таке рішення відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, є обгрунтованим та не підлягає скасуванню.
Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко