Справа № 360/117/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року справа №360/117/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Павленко Марії Олександрівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі № 360/117/24 (головуючий І інстанції Качанок О.М.) за позовом адвоката Павленко Марії Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування учаснику бойових дій ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2019-2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити учаснику бойових дій ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за 2019-2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

В обґрунтування позову зазначив, що в період з 2018 року по вересень 2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач був виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 14.09.2023, при цьому додаткова відпустка за 2019-2023 роки, передбачена статтею 16-2 Закону України Про відпустки та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не використана, компенсація не виплачувалась.

Виплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за 2019-2023 роки мала бути виплачена відповідачем в день виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Проте, відповідач компенсацію не виплатив, така бездіяльність є протиправною.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Нарахування та виплата компенсації на невикористані дні відпустки здійснюється за останнім місцем проходження служби військовослужбовця.

Тобто, якщо військовослужбовець протягом проходження служби переводився з однієї військової частини в іншу, компенсація підлягає виплаті в тій частині, з якої військовослужбовець звільняється.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується паспортом громадянина України, карткою платника податків та посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 11.06.2019.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2018 № 63 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , військовослужбовець за контрактом, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , який призначений наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 09.02.2018 № 26 на посаду начальника медичного пункту 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 сухопутних військ Збройних Сил України, і вважати таким, що з 28 лютого 2018 року справу і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 800-850 гривень на місяць, шпк старший лейтенант медичної служби.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.01.2019 № 12 призначено на посаду начальника медичного пункту самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , і вказано вважати таким, що з 11 січня 2019 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3520 гривень на місяць, шпк старший лейтенант медичної служби.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині від 14.09.2023 № 257, наказано вважати таким, що виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 начальника медичного пункту 2 самохідного-артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) № 400 від 07.09.2023 на посаду командира медичної роти Військової частини НОМЕР_5 , та вказано вважати таким, що справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження військової служби.

З 14 вересня 2023 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Також цим наказом визначено до виплати ОСОБА_1 щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 14 вересня 2023 року у розмірі 467% від посадового окладу; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 14 вересня 2023 року; премію за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (з 01 по 04 вересня 2023 року з розрахунку 100000,00 грн за повний місяць, з 07 по 09 вересня 2023 року з розрахунку 100000,00 грн за повний місяць, з 05 по 06 вересня 2023 року з розрахунку 30000,00 грн за повний місяць, з 10 по 14 вересня 2023 року з розрахунку 30000,00 грн за повний місяць). Також в цьому наказі зазначено, що додаткова відпустка за 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, передбачена статтею 16-2 Закону України Про відпустки та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не використана, компенсація не виплачувалась.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_6 від 15.03.2024 № 1/230 позивачу при звільненні виплачено: 26 547,92 грн грошове забезпечення за серпень 2023 року, 38 446,77 грн додаткова винагорода за серпень 2023 року (за 7 діб з розрахунку 30 000,00 грн, за 10 діб з розрахунку 100 000,00 грн) згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2023 № 6267, 614,29 грн компенсація (пільга з) військового збору, 12 389,03 грн грошове забезпечення за вересень 2023 року, 29 878,33 грн додаткова винагорода за вересень 2023 року (за 7 діб з розрахунку 30 000,00 грн, за 7 діб з розрахунку 100 000,00 грн) згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2023 № 6817, 444,33 грн - компенсація (пільга з) військового збору. Зараховано на картковий рахунок Приватбанку суми: 26 547,92 грн, 39 061,06 грн, 42 711,69 грн.

Також відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2024 № 1/231 додаткова відпустка, передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та статтею 16-2 Закону України Про відпустки, в період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 28.02.2018 по 14.09.2023 не надавалась. Грошова компенсація за невикористані дні додаткових відпусток не виплачувалась.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач не звільнений з військової служби та продовжує службу в іншому військовому формуванні, а тому він не набув права на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України Про відпустки від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки працівників, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Статтею 4 Закону № 504/96-ВР передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

На підставі статті 16-2 Закону №504/96-ВР, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Як визначено частиною першою статті 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-ХІІ (далі Закон № 3551).

Відповідно до статті 5 Закону № 3551 (в редакції чинній на момент набуття позивачем статусу учасника бойових дій) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551 (в редакції чинній на момент набуття позивачем статусу учасника бойових дій), учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

На підставі пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до статті 16-2 Закону України Про відпустки учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з абзацом першим пункту 8 статті 10-1 Закону № 2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України Про відпустки. Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

На підставі пункту 17 статті 10-1 Закону № 2011 в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Як визначено пунктом 18 статті 10-1 Закону № 2011 під час дії воєнного стану військовослужбовцям надається частина щорічної основної відпустки загальною тривалістю не більше 30 календарних днів, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. Кожна із зазначених відпусток надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Згідно з пунктом 19 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток припиняється, крім відпустки військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та в разі якщо дитина потребує домашнього догляду - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку (якщо обоє батьків є військовослужбовцями, - одному з них за їх рішенням); відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

Аналіз зазначених норм свідчить, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації та під час дії воєнного стану припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки учасникам бойових дій, що передбачена статтею 16-2 Закону України Про відпустки та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Проте, Законом № 2011 не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Таким чином, в разі невикористання вищевказаної додаткової відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Відповідно до пунктів 3, 5 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.

Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.08.2019 у зразковій справі № 620/4218/18, Верховним Судом в постанові від 22 грудня 2021 року № 640/21771/20, від 08 лютого 2023 року у справі № 420/9834/22.

Таким чином, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби, їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551.

Як свідчать матеріали справи позивач має статус учасника бойових дій з червня 2019 року, проходить військову службу, отже, в разі звільнення має право на отримання грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки.

На підставі частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до частини тринадцятої статті 6 Закону № 2232 військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Згідно з пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, звільнений з військової служби військовослужбовець на день виключення зі списків особового складу має бути повністю забезпечений матеріальним і грошовим забезпеченням, тобто з ним має бути проведено повний розрахунок за всіма видами належного йому на день звільнення продовольчого, речового та грошового забезпечення.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з його призначенням наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) № 400 від 07.09.2023 на посаду командира медичної роти Військової частини НОМЕР_5 та вибуттям для подальшого проходження служби.

Отже, позивача не було звільнено з військової служби з Військової частини НОМЕР_1 , а було виключено зі списків особового складу військової частини з метою подальшого проходження служби в іншій військовій частині, що не є звільненням з військової служби.

Оскільки позивач не звільнений з військової служби з Військової частини НОМЕР_1 , продовжує службу в іншому військовому формуванні, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за невикористані дні відпустки.

Позивач може отримати грошову компенсацію при звільненні з військової служби за останнім місцем служби у відповідності до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 .

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Павленко Марії Олександрівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі № 360/117/24 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі № 360/117/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 22 липня 2024 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 22 липня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко