Справа № 380/3543/20
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 рокусправа № 380/3543/20
Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Раєнко О.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу №380/3543/20

за позовомФізичної особи підприємця ОСОБА_1 , представник- ОСОБА_2
до проГоловного управління ДПС у Львівській області, представник- Середяк Б.В. визнання протиправним і скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.03.2024 просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.03.2020 №, №, №, №, №, №, №, №, №, вимогу про сплату боргу від 05.03.2020 №, Рішення від 05.03.2020 №, Рішення від 05.03.2020 №, Рішення від 05.03.2020 №, винесені ГУ ДПС у Львівській області на підставі Акту перевірки №107/33.6-03/ від 05.02.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 20 січня 2020 року по 31 січня 2020 року на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, ст.79, п.82.1 ст.82 ПК України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ із змінами та доповнення та п.1 ст.13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу ГУ ДПС у Львівській області «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 » № 9 від 03.01.2020 року та згідно із затвердженим Державною фіскальною службою України планом-графіком проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік, заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області ОСОБА_3 та головним державним ревізором інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області ОСОБА_4 проведена документальна планова невиїзна перевірка діяльності позивачки.

За результатами перевірки складено Акт №107/33.6-03/ від 05.02.2020 надісланий на адресу ФО ОСОБА_5 поштою (рекомендованим листом), і отриманий ФО- ОСОБА_6 лише 07.02.2020, що підтверджується ідентифікатором доступу Укрпошти за номером рекомендованого відправлення №339.

При цьому, разом з Актом перевірки ГУ ДПС у Львівській області надіслано Акт №173/33.6 від 03.02.2020 про ненадання документів.

Не погоджуючись із Актом перевірки №107/33.6-03/ від 05.02.2020, позивачкою було подано заперечення на Акт перевірки в Головне управлінням ДПС у Львівській області.

10.03.2020 позивачкою отримано поштою з ГУ ДПС У Львівській області супровідний лист від 05.03.2020р. №10784/33.6-05 «Про надіслання податкових повідомлень рішень та розрахунків податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)» разом із додатками на 24 аркушах, а саме спірні рішення та вимога.

Позивачка оскаржувала спірні рішення в адміністративному порядку. Вважає їх неправомірними та незаконними, що ґрунтується виключно на припущеннях та неправильному застосуванні податкового законодавства, а тому такі підлягають визнанню протиправними та скасуванню з огляду на наступне.

ГУ ДПС у Львівській області як при винесенні Акту перевірки, так і при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішень не враховано, що позивачка особисто до початку проведення перевірки, а саме до 20 січня 2020 року, не отримувала ні Наказу №9 від 03.01.20120 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 », ні письмового повідомлення від 03.01.2020, № 1 про проведення документальної планової невиїзної перевірки.

Як вбачається Акту №173/33.6 від 03.02.2020 про ненадання документів та Акту перевірки, такі були надіслані ГУ ДПС у Львівській області поштою з повідомленням про вручення 03.01.2020 згідно квитанції№478.

Відповідно до інформації сервісу відстеження пересилання поштових відправлень УДППЗ «Укрпошта» вбачається, що відправлення по квитанції за № 478 надіслано ГУ ДПС у Львівській області 03.01.2020 16:40:00 та отримано 06.02.2020 12:08:00.

З вищезазначеного вбачається, що Наказ № 9 від 03.01.20120 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 » та письмове повідомлення від 03.01.2020 № 1 про проведення документальної планової невиїзної перевірки фактично отримано позивачкою лише 06.02.2020 12:08:00, тобто як після початку перевірки, так і по факту після закінчення перевірки та складання Акту перевірки.

З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог п. 79.2 ст. 79 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме компетенції в податкового органу на прийняття акта індивідуальної дії.

Відтак вбачається, що наказ про перевірку від 03.01.2020 №9 та повідомлення від 3.01.2020 про дату її початку та місце проведення направлено органом контролю на адресу позивачки засобами поштового зв`язку 03.01.2020 та отримано нею 06.02.2020, що підтверджується фіскальним чеком за номером №478 поштового зв`язку.

Факт того, що Наказ №9 від 03.01.20120 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 » та письмове повідомлення від 03.01.2020 № 1 про проведення документальної планової невиїзної перевірки отримано позивачкою лише 06.02.2020 12:08:00, тобто як після початку перевірки, так і по факту після закінчення перевірки та складання Акту перевірки - додатково підтверджує відповідь АТ «Укрпошта» на інформаційний запит від 27.02.2020.

Вищезазначене підтверджує, що ГУ ДПС у Львівській області було порушено процедуру та порядок проведення перевірки позивачки. Тобто позивачка була об`єктивно позбавлена можливості ознайомитись у встановлений законом спосіб із зазначеними документами до початку здійснення контрольного заходу. Це зумовлює протиправність дій ГУ ДПС у Львівській області щодо проведення документальної невиїзної перевірки платника податку.

Враховуючи вищенаведене вбачається, що перевірка проведена незаконно, а тому прийняті за результатами такої перевірки акти індивідуальної дії (спірні рішення та вимога) автоматично підлягають визнанню протиправним і скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові пояснення про те, що підставою позову по даній справі є лише процедурні порушення відповідачем проведення перевірки, а не суть встановленого відповідачем порушення податкового законодавства, просив позов задоволити повністю.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що ГУ ДПС у Львівській області листом від 28.11.2019 №18/3334-07 надано ДПС України на затвердження проект плану-графіку на 2020 рік, в тому числі ФО ОСОБА_7 .

Позивачку відібрано до плану-графіка проведення документальних перевірок на 2020 рік як платника податків із високим та середнім ступенем ризику несплати податків на підставі наступних ризиків («Інформація для проекту плану-графіку на 2020 рік» лист від 28.11.2019 № 18/334-07).

План-графік документальних планових перевірок на 2020 рік був оприлюднений на офіційному веб-сайті ДПС України, до 25 грудня року, в який була включена ФО ОСОБА_7 .

Тобто, про проведення планової перевірки позивачки було відомо (мало бути відомо) вже з 25.12.2019 року. А не забезпечення, отримання кореспонденції та відсутність за податковою адресою не може бути підставою для ухилення від обов`язків щодо сплати податків відповідно до Податкового кодексу України.

Відсутність позивачки за податковою адресою підтверджується службовим дописом Личаківського управління ГУ ДФС у Львівські області від 12.03.2019 №717/52.13-10.

На момент підписання акта перевірки позивачкою жодних документів до перевірки не представлено чим порушено п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44 ПК України, незабезпечення зберігання документів та ненадання посадовим особам, які проводять перевірку документів, що підтверджують показники податкової звітності платника податків, про що складено відповідний акт.

Відповідач спростовує посилання позивачки на норми п. 79.2. ст. 79 ПК України щодо обов`язкового вручення вказаного наказу та повідомлення, оскільки такі стосуються лише позапланових невиїзних перевірок - дослівно: « 79.2. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки».

Отже, посилання позивачки на вказану норму в даному випадку є безпідставними, адже проводилась планова перевірка, що була передбачена в плані-графіку на 2020 рік (на січень 2020 року) та про яку заздалегідь було відомо позивачці, а обов`язку для контролюючого органу чекати вручення наказу та повідомлення при документальній плановій невиїзній перевірці не передбачено жодною нормою Податкового кодексу України.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги заперечив, надав суду додаткові докази та пояснення просив відмовити в задоволені позову повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 03.06.2020 року відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою судді від 31.08.2020 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.09.2020 року зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 15.11.2023 року поновлено провадження.

Судом встановлені наступні обставини:

25.12.2019 ФО ОСОБА_8 було включено до плану-графіку проведення перевірок на 2020 рік.

03.01.2020 ГУ ДПС у Львівській області було надіслано Наказ № 9 від 03.01.20120 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 » та письмове повідомлення від 03.01.2020 № 1. Наказ №9 та повідомлення отримано ФО ОСОБА_5 06.02.2020.

Вимога «Про представлення документів» від 28.01.2020 року №3891/33.6-05 скерована 28.01.2020 відповідно до рекомендованого відправлення № 55.

03.02.2020 складено акт про ненадання документів за №173/33.6.

05.02.2020 складено акт про результати документальної планової невиїзної перевірки ФО- ОСОБА_6 за №107/33.6-03/, якою встановлено наступні порушення ФО ОСОБА_5 :

1. п. 44.1, п. 44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями за незабезпечення зберігання документів та ненадання посадовим особам, які проводять перевірку документів, що підтверджують показники податкової звітності платника податків;

2. п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4, ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016-2018рр. на загальну суму 823662,94 грн., в тому числі за 2016 рік на суму -197334,0 грн., за 2017 рік на суму - 312080,40 грн., за 2018 рік на суму - 314248,54 грн;

3. п. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, а саме не своєчасно подано за I кв. 2018 року податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ);

4. п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.5, пп.168.4. п.168.4 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами і доповненнями, не перераховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 56829,41 грн, в тому числі за 3 кв.2016 р. на суму 177,37 грн, за 4 кв.2016 р. на суму - 4103,46 грн, за 1 кв.2017р. на суму - 11880,0 грн, за 2 кв.2017р. на суму - 10944,0 грн, за 3 кв.2017р. на суму - 9504,0 грн, за 4 кв.2017р. на суму - 9504,0 грн, за 1 кв.2018р. на суму - 10716,58 грн;

5. п.1 ч.4 ст.1, абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.2, п.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, донараховано єдиний внесок на загальну суму 423815,22 грн в тому числі за 2015 рік на суму - 89995,14 грн., за 2016 рік на суму - 94941,0 грн, за 2017 рік на суму - 101277,0 грн, за 2018 рік на загальну суму 137602,08 грн;

6. п. 3.4 р. ІІІ порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регламентовано наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 та п.7 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464 із змінами та доповнення фізичною особою платником податків ОСОБА_1 не подано звіти про суми нарахованого доходу застрованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичної особи - підприємця за 2013-2016 роки;

7. п. 3.1 р. ІІІ порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регламентовано наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 та п.7 ч.11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464 із змінами та доповнення платником несвоєчасно подано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (додаток 4) не подано та не своєчасно подано звіти за вересень 2014р., за жовтень 2014р., за червень2016р., за серпень 2017р., за вересень 2017р., за жовтень 2017р., за листопад 2017р., за грудень 2017р., за лютий 2018р., за березень 2018р., за квітень 2018р., за травень 2018р., за червень 2018р., за серпень 2018р., за вересень 2018р., за грудень 2018р;

8. п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, п.183.10 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.200.1 п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями донараховано податку на додану вартість на загальну суму 829999 грн, в тому числі за березень 2017р. на суму - 103396 грн, за червень 2017р. на суму - 117035 грн, за вересень 2017р. на суму - 117000 грн, за грудень 2017р. на суму - 79608 грн, за березень 2018р. на суму - 38000 грн, за червень 2018р. на суму - 154560 грн, за вересень 2018р. на суму - 126000 грн, за грудень 2018р. на суму - 94400 грн;

9. п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.202.1 ст.202, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями не подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за лютий - грудень 2017 року, січень - грудень 2018 року, що тягне за собою накладення штрафу;

10. п.п.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військового збору на загальну суму 2412,81 грн, в тому числі за 1 кв.2017р. на суму - 334,57 грн, за 2 кв.2017р. на суму - 912,0 грн, за 3 кв.2017р. на суму - 864,0 грн, за 4 кв.2018р. на суму - 302,24 грн;

11. п.п.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військового збору на загальну суму 68638,58 грн. в тому числі за 2016 рік на суму - 16444,50 грн, за 2017 рік на суму - 26006,70 грн, за 2018 рік на суму - 26187,38 грн;

12. п. 63.3 ст.63, п.117.1 ст.117 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями та п.8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300 із змінами та доповненнями не подала та не повідомила контролюючі органи про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за (форма 20- ОПП).

Акт про ненадання документів від 03.02.2020 №173/33.6 та Акт перевірки №107/33.6-03/ від 05.02.2020 надіслані на адресу ФО ОСОБА_5 поштою (рекомендованим листом), і отриманий ФО- ОСОБА_6 07.02.2020.

10.03.2020 ФО- ОСОБА_6 отримано поштою від ГУ ДПС У Львівській області супровідний лист від 05.03.2020р. №10784/33.6-05 «Про надіслання податкових повідомлень рішень та розрахунків податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)» разом із додатками на 24 аркушах, а саме податкові повідомлення-рішення від 05.03.2020 №, від 05.03.2020 №, від 05.03.2020 №, від 05.03.2020 №, від 05.03.2020 №, від 05.03.2020 №, від 05.03.2020 №, від 05.03.2020 №, від 05.03.2020 №, вимогу про сплату боргу від 05.03.2020 №, Рішення від 05.03.2020 №, Рішення від 05.03.2020 №, Рішення від 05.03.2020 №, винесені ГУ ДПС у Львівській області.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірні рішення та вимогу протиправними та такими що підлягають скасуванню лише з підстав порушення відповідачем процедури проведення перевірки, спірні рішення та вимога з підстав щодо їх правомірності по суті встановлених порушень вимог законодавства позивачем по даній справі не оскаржується.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірних рішень та вимоги з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства.

Позивачка зазначає, що порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та

проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку

незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає

визнанню протиправним та скасуванню.

Також позивач зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №916 від 21.102015 року «Про затвердження Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами» та ст. 56 Податкового кодексу України зазначено, що: «Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом двадцятиденного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (заступника керівника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, що настає за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника контролюючого органу (заступника керівника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення двадцятиденного строку».

Згідно із ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції від 29.12.2019, яка діяла на час спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до ст. 44 ПК України:

44.1. Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

44.3. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

44.4. Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

44.6. У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

44.7. Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Відповідно до ст. 75 ПК України:

75.1. Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

75.1.2. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Відповідно до ст. 77 ПК України:

77.1. Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

77.2. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 43 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

77.3. Забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

77.4. Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

77.5. У разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

77.6. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

77.7. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

77.8. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

77.9. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

План-графік документальних планових перевірок на 2020 рік був оприлюднений на офіційному веб-сайті ДПС України, до 25 грудня року, в який була включена ФО ОСОБА_7 , щодо сторонами не заперечується.

Відповідач зазначає, що позивачку відібрано до плану-графіка проведення документальних перевірок на 2020 рік як платника податків із високим та середнім ступенем ризику несплати податків на підставі наступних ризиків:

- високого ступеня ризику:

а) перевищення суми доходів, отриманих платником податків за ознаками, визначеними Довідником ознак доходів, 127 (інші доходи) та/або 157 (дохід, визначений самозайнятій особі), задекларованої суми доходу від провадження господарської діяльності на 10 та більше відсотків;

б) розмір інших витрат, у тому числі вартість виконаних робіт, наданих послуг, становить 30 або більше % задекларованої в податковій звітності вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю платника податків;

в) наявність розбіжностей між сумою чистого оподатковуваного доходу, відображеною в декларації про майновий стан і доходи, та сумою доходу, зазначеною у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, на 5 та більше %;

г) загальна сума витрат, відображених у декларації про майновий стан і доходи, становить 75 або більше % суми загального доходу, задекларованого у такій декларації.

- середнього ступеня ризику:

а) загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Кодексу, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) особі, яка не зареєстрована платником ПДВ, протягом останніх 12 календарних місяців, перевищує обсяг, визначений статтею 181 розділу V Кодексу, більш як на 2 %;

- низького ступеня ризику:

а)порушення встановлених строків сплати єдиного внеску менше ніж на 365 днів.

Аналіз ступеня ризику здійснений на підставі показників зазначених в Інформаційно- аналітичній довідці щодо господарської діяльності самозайнятої особи, яка включається до плану-графіка проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2020 рік.

Відповідно до ст. 79 ПК України:

79.1. Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

79.2. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

79.3. Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

79.5. За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.

На думку суду відповідачем по суті дотримані вищевказані вимоги ПК України, копію наказу від 03.01.2020 та повідомлення № 1 від 03.01.2020 скеровано надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення 03.01.2020, що позивачем не заперечується і не спростовується. Тобто відповідачем дотримано вимогу закону, а саме п. 77.4 ст. 77 ПК України, щодо: «або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки».

Також суд враховує аргументи відповідача про те, що відповідно до п. 52/8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (діяв на момент спірних правовідносин) «Тимчасово, на період до 31 травня 2020 року (включно), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження), щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) до 31 травня 2020 року та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 Податкового кодексу України, статтями 52-53 цього Кодексу щодо надання контролюючими органами індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі, статтями 73 та 78 цього Кодексу щодо надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів (крім запитів контролюючих органів щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) платникам податків до 31 травня 2020 року. З 1 червня 2020 року перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення». Відповідно строки розгляду скарг дотримані.

Крім цього, суд зазначає, що в жодному випадку (всі процедурні і процесуальні дії які вчиняла позивача щодо предмету спору по даній справі) позивачка не дотрималася вимог ст. 44 ПК України про надання посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документів, що підтверджують показники, відображені нею у податковій звітності тощо.

Також суд враховує висновки ВС України викладені у постанові від 31.10.2023 у справі №380/1802/20, які безпосередньо стосуються даної справи, про те, що:

«Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов до наступних висновків.

Як установлено судами попередніх інстанцій, відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок на 2020 рік позивача включено до вказаного графіку. Наказом від 03.01.2020 №9 на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, 77, 79, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пункту 1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) наказано провести документальну планову невиїзну перевірку позивача з 20.01.2020 тривалістю 10 робочих днів за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2018 з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період діяльності з 05.10.2011 по 31.12.2018 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Контролюючим органом на підставі зазначеного наказу проведено документальну планову невиїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 05.10.2011 по 31.12.2018, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт від 05.02.2020 №107/33.6-03/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем вимог: підпунктів 44.1, 44.3, 44.5, 44.6 статті 44; пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176; підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, пункту 167.1 статті 167, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5, 168.4 пункту 168.4 статті 168, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України; пункту 1 частини четвертої статті 1, абзацу 1 пункту 2 частини першої статті 7, пункту 5 статті 8, пункту 2, 8 статті 9 Закону №2464-VI; пункту 3.4 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (далі - Порядок №435) та пункту 7 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI; пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку №435; пункту 181.1 статті 181, пунктів 183.1, 183.2, 183.10 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статі 187, пунктів 200.1, 200.2 статті 200; підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49, пунктів 202.1, 203.1 статті 203 ПК України; підпункту 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, підпункту 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи»; пункту 63.3 статті 63, пункту 117.1 статті 117 ПК України.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 05.03.2020 №, №, №, №, №, №, вимогу про сплату боргу від 05.03.2020 №, рішення від 05.03.2020 №, №, №, які зараз є предметом оскарження у Львівському окружному адміністративному суді в справі №380/3543/20.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (пункт 79.1 статті 79 ПК України).

Відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності обставин, коли розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77, пункт 78.5 статті 78 ПК України).

Стаття 79 ПК України визначає особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 79.2 цієї статті встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Варто зазначити, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду перевірки. Реалізація такого права за відсутності обов`язку в контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Відповідно до пункту 79.3 статті 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Незважаючи на необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній все ж має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України, відповідно до якого платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка (пункт 79.5 статті 79 ПК України).

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).

При цьому абзац другий пункту 79.2 статті 79 ПК України визначає, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і в частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Аналізованими нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу колегія суддів зазначає про таке.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 у справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи правового акта індивідуальної дії правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17».

Таким чином, можливими підставами для скасування спірних рішень та вимоги можуть бути не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення, що позивачем не підтверджено жодними належними та допустимими доказами по справі.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішень, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено у повному обсязі 22.07.2024 року.

СуддяГавдик Зіновій Володимирович