Справа № 120/218/24
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 липня 2024 р. Справа № 120/218/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах Держави до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

04.01.2024 Керівник Немирівської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах Держави(далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - Турбівська селищна рада, відповідач), з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме гідротехнічної споруди "Улянівка", що складається з насипної дамби з ґрунту довжиною 6 м, шириною 9 м та залізобетоннної труби 1,5 м, довжина якої становить 7 м та розташована в с. Брицьке по вул. І. Богуна, 24а Вінницького району Вінницької області та формує водний ставок "Улянівка";

- зобов`язати вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме гідротехнічної споруди "Улянівка", що складається з насипної дамби з ґрунту довжиною 6 м, шириною 9 м та залізобетоннної труби 1,5 м, довжина якої становить 7 м та розташована в с. Брицьке по вул. І. Богуна, 24а Вінницького району Вінницької області та формує водний ставок "Улянівка".

В обґрунтування заявлених вимог прокурор зазначає, що на території Турбівської селищної ради (як правонаступника прав та обов`язків Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області) розташована гідроспоруда "Улянівка" в с. Брицьке по вул. І.Богуна, 24а Вінницького району Вінницької області. Згадана гідроспоруда визнана безхазяйним майном на підставі рішення 28 сесії 7 скликання Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області від 23.12.2019.

Разом з тим, Турбівська селищна рада як правонаступник прав та обов`язків Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області з 2020 року (дата правонаступництва) не вчиняє жодних дій задля реєстрації такого майна як безхазяйного з метою подальшого його оформлення у комунальну власність.

На переконання позивача, взяття у комунальну власність територіальної громади вказаної гідротехнічної споруди дасть можливість вирішувати питання збереження водного об`єкту для загального та спеціального водокористування, виникне змога надання в оренду шляхом укладення договору оренди нерухомого майна, забезпечивши збереження та належну експлуатацію гідротехнічної споруди, запобігти виникненню надзвичайних ситуацій, пов`язаних з водним фактором.

Ухвалою від 10.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

23.01.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення заявлених прокурором вимог, вказавши, що в результаті проведеної децентралізації на підставі рішення 2 сесії 8 скликання Турбівської селищної ради від 14.12.2020 № 8/2-38 Турбівська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків усіх сільських рад, в тому числі і Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області.

На території селищної ради в межах с.Брицьке по вул. І. Богуна, 24а, відповідно до картографічних матеріалів розташований водний об`єкт - ставок "Улянівка", орієнтовною площею 8 га, на якому наявна гідротехнічна споруда.

Згідно з Актом інвентаризації водних об`єктів та гідротехнічних споруд, розташованих на території територіальної громади Турбівської селищної ради від 29.12.2023 на землях комунальної власності було обстежено водний об`єкт - ставок "Улянівка", здійснено опис гідротехнічної споруди.

В той же час, заперечуючи щодо допущення ним протиправної бездіяльності, відповідач наголошує, що Турбівська селищна рада звернулась із заявою про взяття на облік безхазяйного майна, а саме спірної гідротехнічної споруди "Улянівка". Проте рішенням державного реєстратора від 16.01.2024 № 71136525 відмовлено у проведенні реєстраційних дій, тому твердження позивача в межах заявленого спору є хибними.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач звертає увагу суду, що гідротехнічна споруда на ставку на території Турбівської селищної територіальної громади, а саме у с.Брицьке є приналежністю головної речі - земельної ділянки, на якій розташована, тому в силу приписів статті 5 ЗУ "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" права власності на такий об`єкт не підлягають державній реєстрації. Таким чином спірно гідроспоруда не є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, яке містить ознаки передбачені статтею 181 ЦК України та не наділена виключним переліком характеристик, внесення яких до Державного реєстру прав є обов`язковим.

30.08.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, спростовуючи доводи відзиву, наголошує, що навіть за умови відмови державного реєстратора у взятті на облік безхазяйного нерухомого майна, дії відповідача не свідчать про вжиття усіх належних та достатніх заходів з метою взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, адже Турбівською селищною радою не вчинялись дії щодо оскарження рішення держаного реєстратора Турбівської селищної ради Олексія Смішного та доказів із звернення із заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна до іншого державного реєстратора.

Крім того, позивач наголошує на помилковості аргументів відповідача про відсутність у прокурора підстав для звернення до суду із цим позовом.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На території Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області розташована гідроспоруда "Улянівка" в с. Брицьке по вул. І.Богуна, 24а, Вінницького району Вінницької області.

Рішенням Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області від 21.11.2017 № 17 гідроспоруді "Улянівка" та ставку "Улянівка" присвоєно поштову адресу вул. І.Богуна, 24а, с. Брицьке.

Рішенням Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області 28 сесії 7 скликання від 23.12.2019 вирішено визнати безхазяйним нерухомим майном на території Брицької сільської ради, зокрема гідроспоруду "Улянівка" с. Брицьке, вул. І.Богуна, 24а, що на ставку "Улянівка". Пунктом 3 цього ж рішення вказано замовити виготовлення технічної документації на вказане нерухоме майно та не пізніше ніж у 10- денний термін після отримання технічної документації звернутись до органів реєстрації нерухомого майна з метою взяття на облік вищеперерахованих об`єктів як безхазяйних.

Рішенням Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області 28 сесії 7 скликання від 23.12.2019 затверджено Положення про взяття на облік, збереження та передачу в комунальну власність безхазяйного майна та відумерлої спадщини на території Брицької сільської ради.

Рішенням Турбівської селищної ради 2 сесії 8 скликання від 14.12.2020 № 8/2-38 вирішено розпочати процедуру реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Турбівської селищної ради зокрема і Брицької сільської ради ().

Листом КП "ВООБТІ" від 20.11.2023 № 2095/1/01-5/23 повідомило Немирівську окружну прокуратуру, що технічна інвентаризація гідротехнічної споруди "Улянівка" КП "ВООБТІ" не проводилась.

23.11.2023 Немирівська окружна прокуратура надіслала відповідачу лист, в якому просила повідомити чи вчинялись Турбівською селищною радою дії спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, зокрема гідротехнічної споруди "Улянівка".

На виконання вказаного листа відповідачем 08.12.2023 за № 08-10/2998 надано відповідь, згідно якої повідомлено про неможливість здійснення державної реєстрації прав на гідротехнічні споруди, зокрема і гідротехнічну споруду "Уланівка".

Позивач, посилаючись на норми ст. 182, 335, 334 ЦК України, ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зазначає, що всупереч вимог чинного законодавства Турбівською селищною радою, як уповноваженим органом, упродовж тривалого проміжку часу не вжито жодних дієвих заходів, спрямованих на визнання об`єкту нерухомого майна - гідротехнічної споруди в с. Брицьке по вул. І. Богуна, 24а гідроспоруди "Улянівка" безхазяйним майном з метою набуття права власності на це майно, чим допущено протиправну бездіяльність.

Таким чином жодних юридично значимих обов`язкових дій щодо оформлення та державної реєстрації права власності на гідротехнічну споруду відповідачем не здійснено, що призводить до ненадходжень коштів в дохід місцевого бюджету (через ненадання споруди в оренду) та не вжиття заходів по утриманню такої у належному стані, у зв`язку з чим керівник Немирівської окружної прокуратури Вінницької області звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Зважаючи на аргументи сторони відповідача щодо відсутності і прокурора звернення до суду із цим позовом, суд вважає за доцільне вказати про наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Наведеним положенням ч. 1 ст. 5 КАС України, якою передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Завданням адміністративного судочинства, у розумінні ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (ч. 4 ст. 5 КАС України).

У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України зазначив, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 29.11.2022 у справі № 240/401/19 дійшов таких висновків:

"69. Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

Разом з тим, незгода суду з наведеним в адміністративному позові на виконання частини четвертої статті 53 КАС України обґрунтуванням прокурора щодо визначеної ним підстави представництва, як і неподання прокурором доказів відсутності органів влади, які мають повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, не є підставою для залишення позову без розгляду, як помилково вважали суди у цій справі.

71. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц."

У постанові від 01.12.2022 у справі № 340/5914/21, в якій, зокрема розглядалося питання права прокурора на звернення до суду для захисту інтересів держави у сфері збереження водних об`єктів для загального та спеціального водокористування, а також запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних з неналежною експлуатацією гідротехнічної споруди, забезпечення безаварійного пропуску льодоходу, попередження повеней та паводків на водних об`єктах, Верховний Суд зазначив:

«…водні об`єкти є важливою частиною екосистеми та елементом довкілля, що забезпечує існування людей, тваринного і рослинного світу. Для належного використання і охорони водних ресурсів, а також для захисту відповідних територій від шкідливого впливу вод на водних об`єктах усіх форм власності можуть зводитися гідротехнічні споруди; забезпечення безаварійності та безперебійності експлуатації таких споруд є завданням власників або користувачів водних об`єктів, на яких розміщена гідротехнічна споруда.

68. На цій підставі колегія суддів доходить висновку про те, що не взяття на баланс гідротехнічної споруди водного об`єкта - водосховища площею 88,1212 га, розташованого на річці Мала Вись, невжиття заходів щодо охорони та збереження гідротехнічної споруди, може спричинити виникнення аварій та інших надзвичайних ситуацій, у тому числі повеней, зумовлених шкідливою дією вод. Зазначене може свідчити про наявність загрози заподіяння шкоди інтересам держави у сфері запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних з неналежною експлуатацією гідротехнічної споруди, забезпечення безаварійного пропуску льодоходу, попередження повеней та паводків на водних об`єктах».

Аналогічна позиція була підтримана Верховним Судом і у постанові від 29.05.2024 у справі № 320/6482/21.

Вищенаведені справи стосувалися представництва прокурором інтересів держави, однак ці висновки можуть бути застосовані у цій справі з огляду на те, що вони стосуються загального питання - права прокурора на звернення до суду у схожих правовідносинах.

У позовній заяві керівник Немирівської окружної прокуратури Вінницької області зазначав, що звертається до суду з метою захисту порушених інтересів територіальної громади, зазначаючи, що в цьому випадку порушення допущено самою Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області, що є й уповноваженим органом, позивач і відповідач збігаються в одній особі, а стороною у справі один і той же орган місцевого самоврядування може бути або позивачем або відповідачем, то Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області в цьому випадку може бути виключно відповідачем.

Також позивач покликається на те, що всупереч вимог чинного законодавства Турбівською селищною радою, як уповноваженим органом, упродовж тривалого проміжку часу не вжито жодних дієвих заходів, спрямованих на визнання об`єкту нерухомого майна - гідротехнічної споруди в с. Брицьке по вул. І. Богуна, 24а гідроспоруди "Улянівка" безхазяйним майном з метою набуття права власності на це майно, чим допущено протиправну бездіяльність.

Таким чином жодних юридично значимих обов`язкових дій щодо оформлення та державної реєстрації права власності на гідротехнічну споруду відповідачем не здійснено, що призводить до ненадходжень коштів в дохід місцевого бюджету (через ненадання споруди в оренду) та не вжиття заходів по утриманню такої у належному стані, що є законною підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру у відповідності до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Суд повинен перевірити наявність підстав, визначених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», для представництва інтересів держави у суді у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, погоджуючись з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, зазначила, що за змістом ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, зокрема, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Верховний Суд звернув увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Суд також враховує, що у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 922/3272/18 було зазначено, що захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна місцева рада, проте у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування прийняв рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем; іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує.

Висновок про відсутність органу, уповноваженого здійснювати контроль за діяльністю органу місцевого самоврядування, зокрема шляхом звернення до суду з позовом до такого органу про оскарження його рішень, дій або бездіяльності у разі порушення останнім інтересів територіальної громади, міститься й у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 260/1815/21.

Крім того, суд враховує, що у постанові від 29 листопада 2022 року у справі № 240/401/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформулював висновки про те, що положення статті 53 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо права прокурора на звернення до адміністративного суду з метою захисту інтересів держави в особі територіальної громади необхідно розуміти так:

- прокурор, звертаючись до суду з метою захисту інтересів держави, що охоплюють собою й інтереси певної територіальної громади, фактично діє в інтересах держави; оскільки відсутні чіткі критерії визначення поняття інтереси держави, яке є оціночним, суди під час розгляду кожної конкретної справи повинні встановлювати наявність/відсутність інтересів держави та необхідність їх захисту у судовому порядку;

- прокурор має право самостійно звертатися до адміністративного суду із позовом у разі відсутності органу, який має повноваження на звернення до суду з таким самим позовом; передбачене законами загальне повноваження державного органу на звернення до суду або можливість бути позивачем чи відповідачем у справі, не свідчить про право такого органу на звернення з адміністративним позовом в конкретних правовідносинах, оскільки Законом має бути прямо визначено, у яких випадках та який орган може/повинен звернутися до суду;

- у разі, якщо адміністративні суди доходять висновку про відсутність у прокурора права на звернення з позовом до суду в інтересах держави з підстави наявності органу, що має повноваження на звернення з таким позовом до суду, суди повинні чітко вказати, до компетенції якого саме органу належить повноваження на звернення до суду та яким Законом це право передбачено.

Крім того, суд звертає увагу, що звернення прокурора до суду у порядку адміністративного судочинства у цій справі слугує меті захисту суспільного інтересу, а тому прокурор, звертаючись до суду з цим позовом, діяв відповідно до вимог статті 53 КАС України та частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»».

Враховуючи вищезазначені законодавчі приписи та практику Верховного Суду, враховуючи предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що прокурор у цій справі має право на звернення до суду.

Щодо суті спору та порушуваного у цій справі прокурором питання про бездіяльність Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області як уповноваженого органу, яким упродовж тривалого проміжку часу не вжито юридично значимих обов`язкових дій щодо оформлення та державної реєстрації права власності на гідротехнічну споруду спрямованих на визнання об`єкту нерухомого майна - гідротехнічної споруди в с. Брицьке по вул. І. Богуна, 24а гідроспоруди "Улянівка" безхазяйним майном з метою набуття права власності на це майно, суд вказує про таке.

Питання щодо права власності на гідротехнічної споруди в с. Брицьке по вул. І. Богуна, 24а гідроспоруди "Улянівка" має важливе значення, оскільки визначає як особу, яка відповідає за організацію її утримання в належному стані, так і джерела коштів на її утримання.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (далі - Закон №5245-VI) з дня набрання чинності цим законом (чинний з 01.01.2013) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Згідно з п. 3, 4 розділу ІІ Закону № 5245-VI з дня набрання ним чинності землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

- на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

- які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу.

Органи місцевого самоврядування з огляду на ч. 1, 5 ст. 15 Закон України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону; від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5 ст. 60 Закону № 280/97-ВР).

Таким чином, відповідний орган місцевого самоврядування уповноважений визначати юридичну долю об`єктів, що розташовані на земельних ділянках комунальної власності.

У ч. 1 ст. 317 ЦК України визначено, що саме власникові належать повний перелік правомочностей - право володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він може реалізовувати на власний розсуд.

Орган місцевого самоврядування реалізує такі повноваження від імені та в інтересах територіальних громад. До відання місцевих рад належить також вжиття заходів щодо реєстрації та взяття на облік безхазяйного майна, розташованого на території відповідної громади, шляхом звернення до органу державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку (ч. 2 ст. 335 ЦК України).

Гідроспоруда видом гідротехнічних та інженерних споруд, не належить до будівель та приміщень, проте за інженерним задумом розміщується на земельній ділянці, призначена для спеціальних технічних функцій, пов`язаних з використовуванням водних ресурсів, зокрема для запобігання шкідливій дії вод. Переміщення такої споруди призводить до втрати її призначення.

Частиною 1 ст. 5 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначається необхідність державної реєстрації споруд, а також їх окремих частин.

Гідроспоруда належить до нерухомого майна, щодо якого має проводитися державна реєстрація прав.

В контексті обставин цієї справи сторонами спору не не заперечується, що гідроспоруда "Улянівка" є безхазяйним нерухомим майном.

Відомості про право власності інші речові права на гідроспоруду повинні бути зареєстровані у відповідному Реєстрі. Однак такі відомості у реєстрі відсутні.

Відповідно до ч. 1. ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Відповідно до ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

У преамбулі до Водного кодексу України (далі - ВК України) зазначено, що водні ресурси забезпечують існування людей, тваринного і рослинного світу і є обмеженими та уразливими природними об`єктами.

В умовах нарощування антропогенних навантажень на природне середовище, розвитку суспільного виробництва і зростання матеріальних потреб виникає необхідність розробки і додержання особливих правил користування водними ресурсами, раціонального їх використання та екологічно спрямованого захисту.

Пунктами 2 та 4 ч. 1 ст. 81 ВК України до комплексу заходів щодо збереження водності річок і охорони їх від забруднення належить, зокрема: створення спеціалізованих служб по догляду за річками, прибережними захисними смугами, гідротехнічними спорудами та підтриманню їх у належному стані; здійснення агротехнічних, агролісомеліоративних та гідротехнічних протиерозійних заходів, а також створення для організованого відводу поверхневого стоку відповідних споруд (водостоки, перепуски, акведуки тощо) під час будівництва і експлуатації шляхів, залізниць та інших інженерних комунікацій.

Відповідно до ч. 2 ст.107 ВК України під час проектування водогосподарських та інших об`єктів повинна враховуватися можлива шкідлива дія вод, а під час експлуатації цих об`єктів - вживатися заходи щодо її запобігання, зокрема, будівництво протиерозійних гідротехнічних споруд, земляних валів, водоскидів, захисних дамб, водосховищ-регуляторів.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.01.2014 № 21 затверджено Положення про організацію та порядок здійснення технічного нагляду за гідротехнічними спорудами воднотранспортного комплексу, відповідно до пункту 1.3 якого гідротехнічні споруди - це споруди, що підпадають під вплив водного середовища, призначені для використання і охорони водних ресурсів, а також для захисту від шкідливого впливу вод.

Пунктом 1.4 цього Положення визначено, що метою здійснення технічного нагляду за гідротехнічною спорудою є контроль за зміною їх технічного стану під час експлуатації споруд, у тому числі визначення і забезпечення придатності до безаварійної експлуатації протягом строку служби.

У постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі 340/5914/21 було зроблено висновок про те, що:

« 67. З вищенаведеного вбачається, що водні об`єкти є важливою частиною екосистеми та елементом довкілля, що забезпечує існування людей, тваринного і рослинного світу. Для належного використання і охорони водних ресурсів, а також для захисту відповідних територій від шкідливого впливу вод на водних об`єктах усіх форм власності можуть зводитися гідротехнічні споруди; забезпечення безаварійності та безперебійності експлуатації таких споруд є завданням власників або користувачів водних об`єктів, на яких розміщена гідротехнічна споруда.

Правовий висновок про те, що екологічні інтереси держави охоплюють, зокрема, й інтереси у сфері збереження та захисту водних об`єктів загальнодержавного та місцевого значення, забезпечення їх належного використання, висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19.11.2019 у справі №806/1350/15, від 29.04.2020 у справі № 802/1145/17-а, від 09.04.2020 у справі № 822/589/17, від 03.02.2021 у справі № 806/1326/17, від 16.06.2021 у справі № 120/2320/19-а, від 27.10.2021 у справі № 806/1325/17, від 06.09.2022 у справі № 822/591/17, від 19.10.2022 у справі № 354/609/15.

Разом з тим враховуючи предмет та підстави заявленого спору, які стосуються визнання протиправною бездіяльність Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області щодо не звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме гідротехнічної споруди "Улянівка" та зобов`язання вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме гідротехнічної споруди "Улянівка", суд зауважує на наступному.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Стаття 2 зазначеного Закону встановлює, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

У розумінні пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», орган місцевого самоврядування є заявником реєстрації речових прав у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Частиною чотирнадцятою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 82, 84, 85 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку з урахуванням особливостей, визначених пунктами 83-88 цього Порядку. За результатом розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або рішення щодо відмови у взятті на такий облік. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вносить до спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості.

Законодавство визначає поетапну процедуру передання у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна, яка включає звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, звернення органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, до суду за переданням нерухомого майна за рішенням суду у комунальну власність.

Так, під час розгляду цієї справи відповідач надав суду докази звернення до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою від 16.01.2024 про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна (об`єкт "Закінчений будівництвом об`єкт, тип об`єкта "інше" , місце знаходження об`єкта нерухомого майна "Вінницька область, Вінницький район, с. Брицьке, вул. Богуга Івана, земельна ділянка, 24А).

В той же час до матеріалів справи долучено рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області Смішного О.І. від 16.01.2024 № 71136525 про відмову у проведенні реєстраційних дій.

Таким чином вжиття відповідачем дій спрямованих на взяття на облік безхазяйної нерухомої речі та набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме гідротехнічної споруди "Улянівка", виключає можливість задоволення заявлених прокурором вимог у цій справі.

Крім того, як було зазначено вище рішенням Державного реєстратора прав не нерухоме майно Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 від 16.01.2024 № 71136525 відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою відповідача від 16.01.2024.

В той же час в межах розгляду цієї справи суд не надає оцінку рішенню державного реєстратора від 16.01.2024 № 71136525, оскільки таке не входить до предмета розгляду цієї справи.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам позивача щодо того, що навіть за умови відмови державного реєстратора у взятті на облік безхазяйного нерухомого майна, дії відповідача не свідчать про вжиття усіх належних та достатніх заходів з метою взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, адже Турбівською селищною радою не вчинялись дії щодо оскарження рішення держаного реєстратора Турбівської селищної ради Олексія Смішного та доказів із звернення із заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна до іншого державного реєстратора, суд повторно зауважує, що вчинення дій відповідачем щодо реєстрації прав на нерухоме майно виключає можливість задоволення заявлених вимог прокурора у спосіб визнання протиправною бездіяльність Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області щодо не звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме гідротехнічної споруди "Улянівка" та зобов`язання вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме гідротехнічної споруди "Улянівка", адже факти такі дії вчинені органом місцевого самоврядування.

В той же час позивач стверджуючи, що відповідач не вжив усіх належних та достатніх заходів з метою взяття на облік безхазяйного нерухомого майна гідротехнічної споруди "Улянівка", не наводить переконливих доводів та не конкретизує, якими належними та достатніми заходами має бути підтверджено дії органу місцевого самоврядування щодо реєстрації права на нерухоме майно, окрім звернення до державного реєстратора з відповідною заявою.

Крім того, варто наголосити, що правовідносини з приводу реєстрації права власності на безхазяйне майно гідротехнічної споруди "Улянівка", з моменту винесення державним реєстратором рішення від 16.01.2024 № 71136525 перейшли у площину нового спору, що має самостійний предмет та підстави, які відмінні від предмету та підстав позову у справі № 120/218/24.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За нормами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази надані суб`єктом владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням положень статті 139 КАС України підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Керівник Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави (вул. Шевченка, 23, м. Немирів, Вінницька область, 22800, );

Відповідач: Турбівська селищна рада Вінницької області (вул. Миру, 44, смт. Турбів, Вінницька область, 22513, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 22.07.2024

Суддя Томчук Андрій Валерійович