Справа № 420/26608/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 липня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Кузьменко В.П.

За участю сторін:

Позивача: ОСОБА_1.

Представника позивача: Реви С.В.

Представника відповідача: Кіс А.В., Дубрової С.В.

Представника відповідача: не з`явився

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву позивача про відвід головуючого судді по справі №420/26608/23,-

ВСТАНОВИВ:

Одеським окружним адміністративним судом розглядається адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 18.03.2024 року у справі було відкрито загальне позовне провадження. Наступне підготовче судове засідання по справі було призначено на 15.07.2024 року.

15.07.2024 року у підготовчому судовому засіданні позивачем було усно заявлено про намір заявити відвід головуючому судді, з огляду на що підготовче судове засідання було відкладено на 17.07.2024 року для надання позивачу можливості надіслати до суду належним чином оформлену письмову заяву, в якій зазначити підстави для обґрунтування заявленого відводу головуючому судді по справі.

16.07.2024 року від позивача до суду надійшла заява про відвід головуючого судді Білостоцького О.В. по справі №420/26608/23, в якій зазначено, що підставою для відводу головуючого судді у справі є формальний підхід останнього до з`ясування обставин по справі, та прийняття головуючим сторони відповідача, невиконання обов`язку щодо повного та всебічного розгляду справи.

Зазначене, за твердження позивача в заяві, викликає у неї сумнів щодо неупередженості та об`єктивності судді.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

17.07.2024 року позивач та її представник в підготовчому судовому засіданні підтримали подану позивачем до суду заяву про відвід судді. Представники відповідача заперечували проти задоволення заяви ОСОБА_1 .

Суд під час розгляду заяви вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з статями 126, 129 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Це положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження по справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

При цьому суд зауважує, що не можуть бути підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

При цьому безумовними підставами для відводу судді є наступні підстави: 1) якщо суддя брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо суддя є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 3) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу; 4) підстави, встановлені статтею 37 КАС України. Наявність цих юридичних фактів достатньо для того, щоб суддя був відведений.

Зазначених обставин позивачем в заяві не зазначено та судом не встановлено.

До оціночних підстав належать такі підстави: 1) якщо суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 2) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому підстава щодо прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи дозволяє особам, які беруть участь у справі, у разі наявності у них доказів можливої заінтересованості судді у вирішенні справи, заявляти відвід судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаної підстави, повинна навести конкретні факти такої заінтересованості судді та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підстави для застосування даної норми.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Для відведення судді, в разі наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Так, у заяві про відвід головуючого судді позивач посилається на відмову головуючого судді у з`ясуванні обставин, що мають істотне значення для вирішення справи по суті, прийняття сторони відповідача, невиконання обов`язку щодо повного та всебічного розгляду справи.

В обґрунтування вищевказаного позивач зазначила, що заява про перерахунок пенсії, за якою було винесене оспорюване рішення, подавалась за обставин відсутності на порталі Пенсійного фонду України зразків заяв про повернення (переведення) на пенсію згідно Закону України «Про державну службу». В судовому засіданні представник пенсійного органу пояснила, що пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» не існує, а тому відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення керувався іншим законом, ніж зазначила позивач у власноруч поданій заяві. Сторона позивача у судовому засіданні мала на меті з`ясувати обставини розгляду пенсійним органом її заяви про повернення (переведення) на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», однак суд, приймаючи, на думку позивача, сторону пенсійного органу, наполягав, що це не є предметом позову. Тобто, за твердженням позивача, суд ухилився від з`ясування змісту вищевказаної заяви та обставин, згідно яких пенсійний орган не розглянув цю заяву позивачки відповідно до законодавчих приписів, які були зазначені позивачем у відповідній заяві.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За ч.2 ст.9 КАС України закріплено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви (ч.2 ст.79 КАС України).

За ч.3 ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевказане, суд розглядає адміністративні справи в межах позовних вимог, зазначених в позовних заявах, та відповідно до цього надає оцінку доказам щодо їх належності до предмета спору.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КАС України завданням підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Відповідно до положень п. 7 ч. 2 ст. 180 КАС України суд під час підготовчого засідання з`ясовує, зокрема, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання; пропонує учасникам справи надати суду додаткові докази або пояснення; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання.

Суд зазначає, що твердження позивача про те, що головуючий суддя відмовився з`ясовувати обставини, що мають істотне значення для вирішення справи по суті, та надав перевагу стороні відповідача, не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються на її припущеннях. При цьому, позивач заявила про намір подати заяву про відвід судді саме під час проведення головуючим у справі дослідження письмових доказів у справі, наданих сторонами в обґрунтування заявлених ними позовних вимог та заперечень проти них. Крім того, з урахуванням пояснень представників відповідача, позивачем у судовому засіданні було висловлено намір також подати заяву про збільшення позовних вимог.

При цьому усне клопотання позивача про необхідність надання нею до суду заяви про збільшення позовних вимог було (за згодою всіх сторін) вирішено розглянути після дослідження судом письмових доказів у справі з метою з`ясування питання надання сторонами доказів, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також доказів, витребуваних судом.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд не приймає рішення по суті позовних вимог, а лише може постановити ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Підсумовуючи вищевикладене, підстави, на які посилається позивач у заяві про відвід головуючого судді, є непідтвердженими жодними доказами, а тому не є такими, що обґрунтовують сумнів позивача у неупередженості головуючого у даній справі, оскільки фактично зводяться до її незгоди із порядком розгляду адміністративної справи.

При цьому відповідно до статті 317 КАС України порушення суддею порядку ведення судового процесу може бути перевірено судом апеляційної інстанції, що, у свою чергу, може бути підставою для скасування судового рішення повністю або частково.

За таких підстав суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви позивача про відвід судді Білостоцького О.В. та про відсутність визначених КАС України підстав для відводу головуючого судді у справі №420/26608/23.

Частиною 2 ст. 241 КАС України визначено, що всі процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, а також клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись ст.ст. 5-11, 31, 36, 39, 40, 241, 243, 248, 256, 293, 294, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У клопотанні позивача про відвід головуючого судді Білостоцького О.В. по справі №420/26608/23 - відмовити.

Ухвала набуває законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний суддею 19 липня 2024 року.

Суддя Білостоцький О.В.