Справа № 727/6902/24
Суддя: Мамчин П. І.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/6902/24
Провадження № 2-а/727/53/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Мамчина П.І.

секретар судового засідання - Коліщук М.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Хащука В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Посилався на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення №2347 від 04.06.2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач за рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 був направлений на військово-лікарську комісію з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації, але відмовився від проходження.

Із зазначеною постановою він не погоджується та вважає притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним.

Зазначив, що 31.05.2024 року до Чернівецького ООЦМ ним було подано заяву про

відстрочку та додатки до заяви, однак останні відмовились її прийняти, мотивуючи тим, що він зобов`язаний спочатку пройти військово-лікарську комісію. Вважаючи дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 протиправними він відмовився від проходження ВЛК. У зв*язку з чим старшим солдатом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 було складено протокол за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України. Розгляд протоколу було призначено на 15-00 год. 04.06.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04.06.2024 року його представник ОСОБА_2 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак черговим працівником (після телефонної розмови з керівництвом) було відмовлено в участі при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення. Черговий працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що згідно з розпорядження керівництва право на участь в розгляді протоколу має лише особа, на яку складено протокол, жоден представник не має права брати участь в розгляді даного протоколу.

18.06.2024 року він звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання копії постанови щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

01.07.2024 року він отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення.

Зазначив, що при складанні адміністративного протоколу не було враховано, що він згідно ст. 23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на отримання відстрочки від мобілізації, як викладач, а також порушено вимоги КпАП України.

Просить визнати поважним та поновити строк для подання позовної заяви. Скасувати постанову №2347 від 04.06.2024 року та закрити провадження у справі. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на його користь, за рахунок бюджетних асигнувань, витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн.

Ухвалою суду від 05.07.2024 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відзив обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, 31.05.2024 року, знаходячись в приміщенні Чернівецького ООЦМ за рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 був направлений на військово-лікарську комісію з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації, але відмовився від проходження військово-лікарської комісії, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період. У зв*язку з чим, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено адміністративний протокол № 328 від 31.05.2024 року. Як зазначено позивачем в позовній заяві, при відвідуванні 31.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , ним було подано заяву про відстрочку та додатки до заяви, які, з його слів, службові особи Чернівецького ООЦМ відмовилися прийняти. Однак даний факт свого підтвердження не знайшов, до матеріалів адміністративної справи будь-якої довідки по даному факту не додано, в протоколі про адміністративне правопорушення № 328 в переліку документів, які додані до протоколу, такої довідки чи заяви також не зазначено і з даного приводу будь-яких зауважень чи клопотань не надходило. Разом з тим, позивачем до позовної заяви долучено копію заяви на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , про надання йому довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, яка датована 31.05.2024 року. Однак коли насправді була виготовлена дана заява, встановити неможливо. Будь-яких доказів того, що дана заява дійсно направлена до ІНФОРМАЦІЯ_2 чи отримана 31.05.2024 року. позивачем не додано. Тобто позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що на час виникнення спірних правовідносин він подавав до Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації документи, які підтверджують наявність у нього права на відстрочку та що відповідач володів інформацією, яка б надавала ОСОБА_1 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Також позивачем надано копію наказу № 41-к від 26.08.2022 року за підписом директора НВК «Лідер» про те, що з останнім продовжено трудову угоду з 30.08.2022 року на невизначений термін. Станом на 12.07.2024 року відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відсутні відомості про наявність у ОСОБА_1 права на відстрочку. Щодо недопущення до участі в розгляді справи представника ОСОБА_2 , зазначив, що під час розгляду адміністративної справи, представником ОСОБА_2 не було належним чином (відповідно до вимог ст.271 КУпАП) підтверджено повноваження як захисника, а тому не було допущено до участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення. У задоволенні адміністративного позову просив відмовити, судові витрати покласти на позивача.

16.07.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Вказував, що у відзиві відповідач не спростував його твердження та аргументи щодо позовних вимог На виконання вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Кабінетом міністрів України було прийнято Постанову № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». Однак відповідачем залишено поза увагою, що на виконання вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Кабінетом міністрів України було прийнято Постанову № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». Постанова набрала чинності одночасно із Законом України від 11 квітня 2024 р. № 3633-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового

обліку. Згідно п. 58 Постанови за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації. У відповідності до п. 63. Постанови військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського)територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. При складанні протоколу за ч. 3 ст. 210-1 КУпА П України ним було повідомлено старшому солдату ОСОБА_3 та надано відповідні документи, щодо право на відстрочку на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - як педагогічний працівник загальноосвітнього навчального закладу (працюю у загальноосвітньому навчальному закладі за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки). Однак, ОСОБА_3 вказані документи не було взято до уваги та не приєднано до протоколу про адміністративне правопорушення. Вказана інформація, щодо місця роботи також не була внесена до протоколу № 328 від 31.05.2024 року. Також є помилковим твердження відповідача, що ним не було надано до Чернівецького обласного центру мобілізації документи, які б підтверджували наявність права на відстрочку та що відповідач володів інформацією, яка б надавала право на відстрочку. Вказані документи (заява на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 та додатки) 31.05.2024 року пред`являлись ним працівникам Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації неодноразово, однак, до уваги не брались, у зв*язку з тим, що тут не ІНФОРМАЦІЯ_5 . В своєму відзиві відповідач підтвердив, що ОСОБА_2 , як захисника, не було допущено до участі в розгляді справи, у зв`язку з не підтвердженням ним професійного фахового рівня (ненадання диплому про здобуття вищої юридичної освіти за спеціальністю «право» чи «правознавство»). Однак, 04.06.2024 року під час розгляду адміністративної справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не було допущено до її розгляду без усіляких пояснень. В результаті грубого порушення ст. 248, 249 КУпАП працівниками Чернівецького РТЦК він був позбавлений права на захист. Також зазначив, що не погоджується з твердженням відповідача, що ним було порушено законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що виразилось у відмові від проходження військово-лікарської комісії.

17.07.2024 року від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначив, що 31.05.2024 року відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_3 було складено про адміністративне правопорушення. Підставою для складання протоколу стали направлення на медичний огляд та акт відмови від отримання направлення, відмова від проходження ВЛК. У відзиві відповідач стверджує, що ним в порушення ч. 11 ст. 38 Закону України не поводились активні дії щодо реалізації мого законного права на відстрочку від призову на військову службу. В приміщенні Чернівецького ООЦН при собі він мав заяву про надання відстрочки на підставі п. 2 ч. 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та документи, що дають право на відстрочку. Вказаний пакет документів був наданий відповідальному виконавцю адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 старшому солдату ОСОБА_3 , однак, останній відмовився їх приєднати до адміністративного протоколу. Направлення на проходження ВЛК було виписано в його присутності шляхом внесення даних до порожнього бланку з уже наявною на ньому гербовою печаткою та підписом посадової особи. Після заповнення даного бланку відповідальний виконавець адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 старший солдат ОСОБА_3 з кабінету не виходив, а почав складати Акт про відмову від отримання направлення на ВЛК. Склавши вищевказаний акт, відповідальний виконавець приступив до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КпАП. Під час оформлення протоколу він повідомив про те, що потребує юридичної допомоги та вимагає приєднати до матеріалів провадження копію заяви про відстрочку. Однак ОСОБА_3 було відмовлено у праві звернутись за юридичною допомогою та приєднати до матеріалів справи заяву про надання відстрочки з додатками. Після складання протоколу, він відмовився його підписувати та написав, що не згідний з ним. Вважає відмову ОСОБА_3 у реалізації права на юридичну допомогу незаконною та протиправною. Так само вважає незаконними та протиправними дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо недопущення до участі в розгляді справи представника ОСОБА_2 . Так, 04.06.2024 року ОСОБА_2 взагалі не допустили в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 для участі в розгляді адміністративної справи. Вважає, що у разі відсутності у ОСОБА_2 документів, що підтверджують його професійний фаховий рівень, начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 повинен був це зазначити в постанові. Недопущення до участі в розгляді справи представника, позбавило його права на юридичну допомогу відповідно до ст. 268 КУпАП.

Позивач та його представник у судовому засіданні адміністративний позов підтримали з підстав зазначених в ньому. Просили позов задовольнити та стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно до ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 31.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На підтвердження надав засвідчену копію паспорта та ідентифікаційного номеру, засвідчену копію наказу №41-К від 26.08.2022 року щодо продовження трудової угоди на посаді вчителя фізичної культури, засвідчену копію трудової книжки, довідку Чернівецької гімназії №12 «Лідер» Чернівецької міської ради №01-36/118 від 28.05.2024 року (а.с.14 16, а.с.19).

З направлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою визначення ступеня придатності військовозобов*язаного до військової служби (а.с.46 зв.).

Відповідно до акту про відмову від отримання направлення на ВЛК та/або відмову від проходження військово-лікарської комісії від 31.05.2024 року громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК (а.с.44 зв.).

31.05.2024 року відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим солдатом ОСОБА_3 був складений відносно ОСОБА_1 протокол серії ЧРТЦК №328. Як вбачається зі змісту протоколу, 31.05.2024 року о 12 год. 11 хв. в приміщенні Чернівецького ООЦМ за рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 був направлений на військово-лікарську комісію з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації, але відмовився від проходження, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Також в протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться о 15-00 год. 04.06.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.17-18).

04.06.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 винесено постанову №2347 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якою встановлено, що 31.05.2024 року о 12 год. 11 хв. в приміщенні Чернівецького ООЦМ за рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 був направлений на військово-лікарську комісію з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації, але відмовився від проходження, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим порушив аб.3 ч.1. ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також ч.ч. 1, 3 ст. 17 ЗУ «Про оборону України».

Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України та накладено штраф у розмірі 17000 грн. (а.с.8).

Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно п.2 ч.3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зокрема наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

Відповідно Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

З п. 58 зазначеного Порядку слідує, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Пунктом 63 вказаного Порядку визначено, що військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 247 КпАП України вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме не з*ясував наявність підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не взяв до уваги, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи ОСОБА_1 є вчителем фізичної культури (п.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») і що відповідно до п. 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідач в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надав суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог КпАП України.

Крім того, із матеріалів даної справи не вбачається, що відповідач вжив всіх заходів щодо надання позивачу можливості реалізувати його права, передбачені ст. 268 КпАП України, в тому числі на отримання правової допомоги, тобто було порушено його право на захист.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом, належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з даної норми, суд вважає, що строк для подачі позовної заяви слід позивачу поновити як пропущений з поважних причин, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, ні позивач, ні його представник копію постанови в день винесення не отримали. Згідно відмітки на поштовому конверті ІНФОРМАЦІЯ_7 копія постанови була надіслана 27.06.2024 року, та отримана позивачем 01.07.2024 року (а.с. 9).

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір в розмірі 968,96 грн., а відповідач є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір в зазначеному розмірі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанову серії ЧМТЦК №2347 від 04.06.2024 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КпАП України скасувати.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 , що розташоване в АДРЕСА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), судовий збір у розмірі 968,96 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя П.І. Мамчин