Справа № 520/16155/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 р. Справа № 520/16155/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 (головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М.) по справі № 520/16155/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №79 від 22.05.2023 про відмову у призначенні та виплаті одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що пенсійним органом протиправно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій з підстав відсутності права на грошову допомогу, оскільки "Дитяча музична школа №5 ім.Римського -Корсакова", в якій вона з 01.09.1983 року працює на посаді концертмейстера , не є закладом освіти.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправними, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.05.2023 №79 про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України а Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно наданої довідки від 15.05.2023 №9 ОСОБА_1 працювала з 01.09.1983 по теперішній час на посаді викладача фортепіанного відділу та концертмейстера у Дитячій музичній школі № 5 ім. Римського-Корсакова, з 23.12.2011 назву школи змінено на Комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад Дитячій музичній школі № 5 ім. Римського-Корсакова, однак ця установа не є закладом освіти.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України "Про позашкільну освіту" заклад позашкільної освіти діє на підставі статуту, що затверджується засновником закладу. Отже, статус навчального закладу як закладу позашкільної освіти визначається його статутними документами. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано статутних документів для підтвердження того, що заклад Дитяча музична школа № 5 ім. Римського-Корсакова є закладом освіти, отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.05.2023 № 79 винесено правомірно та не підлягає скасуванню.

Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач звернулася 15.05.2023 до пенсійного органу із заявою про виплату грошової допомоги згідно п.7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 22.05.2023 №79 відмовлено ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги. Згідно рішення пенсійного органу, з посиланням на пункт 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 зазначено, що відповідно до довідки від 15.05.2023 №9 "Дитяча музична школа № 5 ім.Римського-Корсакова" не є закладом освіти, тому період роботи позивача на посаді викладача фортепіанного відділу та концертмейстера не враховується до спеціального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та, відповідно, і для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення.

Не погодившись із відмовою у зарахуванні періодів роботи до спеціального страхового стажу та виплаті грошової допомоги згідно пункту 7/1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій на день призначення пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з метою належного захисту прав позивача, що періоди роботи позивача з 01.09.1983 по 14.07.2021 (момент виходу на пенсію за віком) відповідачем безпідставно не зараховано до спеціального трудового стажу роботи. Зазначений заклад та посада позивача відносяться до переліку, що надають можливості щодо врахування пільгового стажу.

Суд виходив з того, що при призначенні пенсії за віком, позивач мала право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, відповідно до пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому відмова відповідача у виплаті такої грошової допомоги є протиправною, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.05.2023 №79 підлягає скасуванню.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позову щодо ГУ ПФУ в Донецькій області та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж"» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років. з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців. З 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років. З 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі Порядок №1191) , відповідно до пункту 2 якого до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, в тому числі, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Порядок № 909).

Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"- "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.( п.5 Порядку №1191).

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Згідно з приписами статті 28 Закону України "Про освіту" від 23.05.1991 № 1060-XII (чинного до 28.09.2017) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років №909, що затверджений Постановою КМУ від 04.11.1993 №909, установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у музичних школах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Пункт 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 №433, визначає, що до позашкільних навчальних закладів відносяться мистецькі школи: музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо.

Згідно ч.4 ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 посади викладача та концертмейстера - віднесені до педагогічних посад.

Судом встановлено, що згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.08.1981 року, ОСОБА_1 з 01.09.1983 до цього часу працює в Дитячій музичній школі №5 ім.Римського-Корсакова на посаді викладача фортепіано та концертмейстера.

Відповідно до запису в трудовій книжці №9 та довідки Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу "Дитяча музична школа №5 ім.Римського-Корсакова" від 15.05.2023 №9, з 23.11.2011 Комунальний заклад культури "Дитяча музична школа №5 ім.Римського-Корсакова" перейменований на комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад "Дитяча музична школа №5 ім.Римського-Корсакова" згідно рішення 12 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 23.11.20211 №571/11 (а.с.13).

Колегія суддів зазначає, що зміна назви закладу не змінює віднесення його до типу закладів позашкільної освіти - музичної школи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивача з 01.09.1983 по 14.07.2021 (момент виходу на пенсію за віком) відповідачем безпідставно не зараховано до спеціального трудового стажу роботи. Зазначений заклад та посада позивача відносяться до переліку, що надають можливості щодо врахування пільгового стажу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20.03.2018 року по справі №425/1926/17, від 13.02.2018 року по справі №686/13293/17, від 27.02.2018 року по справі №470/402/17.

Доводи апелянта, що Дитяча музична школа № 5 ім. Римського-Корсакова, не є закладом освіти, оскільки про не надано статутних документів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у випадку наявності будь-яких сумнівів пенсійний орган не позбавлений можливості та зобов`язаний самостійно витребувати необхідні документи від установ, підприємств. Доказів вчинення таких дій відповідачем не надано.

Крім того, суд враховує постанову від 02.04.2019 року по справі №820/503/18, в якій Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що з огляду на проаналізовані норми законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти викладач в позашкільних закладах освіти є працівником освіти, а тому стаж роботи на посаді викладача позашкільного закладу повинен зараховуватися до пільгового стажу у розумінні пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року по справі №876/5312/17, зазначивши, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п."е" ст.55 Закону №1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909. За таких обставин, з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 25 травня 2016 року у справі №419/794/15-а щодо відсутності у викладачів музичних шкіл, які відносяться до закладів позашкільної освіти, права на отримання пенсії за вислугу років на підставі п."е" ст.55 Закону №1788-ХІІ.

Колегія суддів зазначає, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в музичному училищі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909».

Вказані висновки відповідають правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019р. у справі №442/456/17

Крім того, відповідно до ст.62 Закону України " Про пенсійне забезпечення" трудова книжка є основним документом в підтвердження трудової діяльності , а тому суд першої інстанції правомірно надав перевагу записам трудової книжки позивача, які містять відомості щодо роботи її на посадах викладача фортепіано та концертмейстера в початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі, який має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власних дій не довів належними та допустимими доказами правомірність прийнятого рішення та висновків, що Дитяча музична школа № 5 ім. Римського-Корсакова не є закладом освіти .

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 по справі № 520/16155/23 - в частині задоволення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій