Справа № 545/428/24
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/826/24
Справа № 545/428/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Департаменту патрульної поліції /далі - Департамент/ (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; e-mail: ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С ТА Н О В И В:

Рух справи

31.01.2024 до Полтавського районного суду міста Полтавської області надійшов вказаний адміністративний позов, за підписом позивача, в якому він просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режиму серії БАД № 495885 від 24.01.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 1 190,00 грн за вчинення адміністративних порушень, передбачених ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (об`єднаних в одне провадження відповідно до ст. 36 КУпАП);

- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту суді витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Ухвалою Полтавського районного суду міста Полтавської області від 01.02.2024 справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

19.02.2024 вказана справа надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва з супровідним листом Полтавського районного суду міста Полтавської області від 16.02.2024.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 22.02.2024.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.02.2024 зазначений адміністративний позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Обґрунтування позову

В позові, зокрема, вказується, що 24.01.2024 о 09 год 46 хв інспектором 2 роти 2 взводу БУПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 495885 від 24.01.2024 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 190,00 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Зазначається, що згідно з фабулою постанови, 17.01.2024 о 10 год 31 хв у Полтавській області на а/д Київ-Харків Довжанський МОЗ, на 208 км водій керував ТЗ поза населеним пунктом без увімкнених денних ходових вогнів (ближнього світла фар) та забрудненим номерним знаком, що не дало змоги визначити символи номерного знаку з відстані 20 м, чим порушив п. 9.8. та п. 2.9.в.) ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (об`єднано в одне провадження відповідно до ст. 36 КУпАП).

Позивач вважає, що постанова серії БАД № 495885 від 24.01.2024, про адміністративне правопорушення винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню, оскільки він (позивач) не вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а інспектором всупереч вимогам ст.ст. 245, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина у вчиненні такого правопорушення.

Зі слів позивача, 17.01.2024 приблизно о 10 годині 30 хвилин у світлу пору доби, ОСОБА_1 рухався по трасі Київ-Харків зі сторони м. Київ на своєму автомобілі КІА СЕЕ`D, 2008 р. в., д.н.з. НОМЕР_2 . Поблизу м. Лубни був зупинений на посту старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 . Позивачу була названа причина зупинки за п. З ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» - що наявна інформація, що свідчить про причетність позивача до адміністративного правопорушення, а саме порушення Правил дорожнього руху, в контексті того, що в позивача вимкнене ближнє світло фар під час руху поза населеним пунктом в темну пору доби. Під час спілкування позивач уточнив, чи передбачено за це адміністративну відповідальність у вигляді попередження, на що Інспектор відповів, що наразі вже попередження немає, після змін у ПДР виноситься лише штраф. Також, поліцейський звернув увагу на забруднений номерний знак позаду автомобіля.

В позові зауважується, що в ході розмови позивач спонукав інспектора задовольнити його клопотання щодо ознайомлення із доказами адміністративних правопорушень, але інспектор заявив, що наразі не має технічної можливості це зробити. Позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із необхідністю ознайомлення з матеріалами та залученням правової допомоги. Інспектор задовольнив його клопотання, із запропонованих варіантів було обрано дату розгляду справи на 24.01.2024 в УПП в Полтавській області на 08 год 30 хв.

Як вказує позивач, 24.01.2024 він з`явився на розгляд справи в Управління патрульної поліції в Полтавській області разом зі своїм захисником, Болтіком А.С . Перед початком процедури розгляду справи інспектор попередив про відео-фіксацію розмови відповідно до статті 40 Закону України «Про національну поліцію», та повідомив, що справа буде розглядатись за забруднений номерний знак.

Як стверджує позивач, під час розгляду справи, інспектор ознайомлював їх із обрізаним відео-фрагментом зі свого нагрудного реєстратора, на якому автомобіль, схожий на автомобіль позивача, рухався, за твердженням інспектора, без увімкненого ближнього світла фар, але ідентифікувати ні позивача, ні автомобіль, зображений на відео, не було можливості. Також, інспектор продемонстрував стоп-кадр, на якому, за словами інспектора, не можна було ідентифікувати держаний номерний знак позаду автомобіля через забрудненість. На запитання захисника. Болтіка А, С.. «Чи проводився замір відстані 20 метрів, як те вимагає фабула статті 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення?». ОСОБА_2 повідомив «Я заміри не робив».

Крім того, в позові зазначається, що інспектор зі свого телефону показав фото автівки, на якій позаду був забруднений номерний знак, і заявив, що постанова буде винесена за двома статтями - за ближнє світло фар та за забруднений номерний знак.

Позивач звертає увагу на те, що не заслухавши доводи позивача щодо порушеної процедури розгляду справи, не вирішивши у повній мірі запитанні клопотання, інспектор склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, позивач наголошує, що інспектором не досліджувалися наявність обставин що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, що є обов`язковим при розгляді справи відповідно до ст. 280 КУпАП. Обставини що обтяжують відповідальність у даному випадку відсутні.

Щодо правової позиції Департаменту

28.06.2024 через систему «Електронний суд» (а.с. а.с. 34-43) 03.07.2024 - засобами поштового зв`язку (а.с. 49-56) до суду надійшов відзив на позовну заяву, датований 25.06.2024 та 26.06.2024, за підписом представника Департаменту - Грешнової А.Ю. (діє на підставі довіреності), в якому відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відповідача відмовити в повному обсязі.

У відзиві стверджується, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 17.01.2024, о 10 год. 31 хв., а/д М03, Київ-Харків-Довжанський, 208 км, керував транспортним засобом KIA CEED, номерним знаком НОМЕР_2 , поза межами населеного пункту без увімкнених денних ходових вогнів чи увімкненого ближнього світла фар та з забрудненим номерним знаком, що не дало змоги визначити символи номерного знаку з відстані 20 м., чим порушив п.п. 9.8 та 2.9 (в) ПДР України.

Щодо незгоди позивача з кваліфікацією дій водія за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідач зазначає, що таке твердження є безпідставними, оскільки ближнє світло фар відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів, це правило фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на те, що згідно п.п. г п.9.1 Правил, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом. Отже порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами передбачено диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим, на думку відповідача, діяння позивача за вказаною нормою інспектором поліції кваліфіковано вірно.

Щодо правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у відзиві звертається увага на те, що на відео, о 10:38:03 та стоп кадрі чітко зафіксовано забруднений номерний знак, забрудненість номерного знаку не дає змоги зчитати його символи навіть з відстані кількох метрів, не говорячи вже про відстань 20 м.

Як вказує відповідач, у зв`язку із допущеними порушеннями та з врахуванням положень ст. 36 КУпАП відносно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 495885 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 1 190,00 грн.

При цьому, зауважується, що в оскаржуваній постанові зазначено посилання на відео з нагрудної камери № 468867 та 470701 по факту виявлення правопорушення та по факту розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На думку відповідача, вказаного доказу є достатньо для доведення вини позивача «поза розумним сумнівом». Даний відеозапис містить інформацію щодо предмета доказування (на відео чітко зафіксовано факт порушення). Дане відео зафіксовано на технічний засіб, що має функції відеозапису і використовується для забезпечення публічної безпеки і громадського порядку. Доказ є достовірним, за допомогою нього можна встановити дійсні обставини справи, а саме наявність факту порушення ПДР України з боку водія автомобіля. Даний доказ, на виконання вимог ч. 3 ст. 77 КАС України, був покладений в основу прийнятті рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Що стосується розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, тверджень позивача про те, що інспектор повідомив, що розгляд справи буде проводити лише за забруднений номерний знак, то у відзиві стверджується, що такі доводи в повному обсязі спростовується матеріалами відео фіксації. С саме на 9.export-1razg 24.01.2024, інспектор чітко повідомив, що розпочинає розгляд справи відносно гр. ОСОБА_1 та вказує два порушення, та повідомляє, що забруднений номерний знак було виявлено вже після зупинки транспортного засобу, далі зі слів інспектора «Дата 24.01.2024 зараз буде розгляд справи щодо гр. ОСОБА_1 , а саме, Ви керуючи транспортним засобом KIA CEED, номерним знаком НОМЕР_2 , керуючи в Полтавській області, за адресою А/Д Київ-Харків-Довжанський, їхали без світла фар, ближнього світла фар та при перевірці було з`ясовано, що номерний знак забруднений…». Далі інспектор повідомляє, що гр. ОСОБА_1 буде притягнутий до адміністративної відповідальності ч. 1 ст.121-3 КУпАП, з огляду на положення ст. 36 КУпАП та те, що санкцією ч. 1 ст.121-3 КУпАП передбачено більшу суму штрафу в порівнянні від санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач вважає, що інспектором в повній мірі було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст.ст. 279, 280 КУпАП, було з`ясовано чи вчинено правопорушення, чи підлягає гр. ОСОБА_1 адміністративній відповідальності.

Відтак, на думку відповідача, при винесенні оскарженої постанови, інспектор законно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та дотримався всіх передбачених чинним законодавством процедур розгляду справи про адміністративне правопорушення, не порушив жодних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та своїми діями під час розгляду справи сприяв реалізації прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності в повній мірі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

24.01.2024 хв інспектор взводу 2 роти БУПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 склав постанову серії БАД № 495885 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 13), за змістом якої 17.01.2024 о 10:31, в Полтавські області, на а/д Київ-Харків-Довжанський, М03, 208 км, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував транспортним засобом KIA CEED, номерним знаком НОМЕР_2 , поза населеним пунктом буз увімкнених денних ходових вогнів (ближнього світла фар) та забрудненим номерним знаком, що не дало змоги визначити символи номерного знаку з відстані 20 м, чим порушив п. 9.8. та п. 2.9.в.) ПДР України, та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (об`єднано в одне провадження відповідно до ст. 36 КУпАП).

У зв`язку з зазначеним на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1 190,00 грн.

У пункті 7 вказаної постанови - «до постанови додаються» зазначено: «повідомлення про запрошення до підрозділу поліції, відео з бодікамер 468867, 470701».

Позивач не погоджується із інкримінованими йому правопорушеннями, вважає оскаржувану постанову незаконною.

Департамент вважає, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень інспектора, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та урахуваннях усіх обставин справи, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підтвердження своїх контраргументів, відповідачем разом з відзивом долучено диск з відео- та фото- доказами, в т.ч. відео з нагрудної камери № 468867 та 470701 та стоп-кадри з фіксацією автомобіля (а.с. 57).

Дослідження судом вказаних відео свідчить про підтвердження обставин, викладених у відзиві.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих вплив, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За змістом п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 2.9в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Згідно з ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, адміністративна відповідальність настає у випадку порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами (ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.06.2018 у справі № 552/1713/16-а.

При цьому, слід розрізняти порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами (п.п. 19.1-19.9 ПДР) та порушення правил користування попереджувальними сигналами /п.п. 9.1-9.12/ при початку руху чи зміні його напрямку.

Попереджувальні сигнали застосовуються для своєчасного інформування учасників дорожнього руху про намір виконати маневр (а), привертання уваги до транспортного засобу (б, в, г, ґ, д), виділення транспортного засобу в потоці (г, д) і попередження в небезпечних ситуаціях (б, в, г, ґ).

Таким чином, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби поза межами населених пунктів відноситься до попереджувальних сигналів, метою якого є привертання уваги до транспортного засобу, виділення транспортного засобу в потоці і попередження в небезпечних ситуаціях.

Отже, на виконання цих вимог водій може розпочати рух автомобіля лише за наявності увімкненого ближнього світла фар у світлу пору доби, а тому порушення вимог п. 9.8 ПДР, яке виявлено поза межами населеного пункту під час руху автомобіля підпадають під кваліфікацію за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Згідно з п. 9.8 ПДР України (в редакції станом на 01.10.2023 року) з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Таким чином, суд вважає помилковим твердження позивача про те, що недотримання вимог п. 9.8 ПДР в описаній ситуації слід кваліфікувати за ст. 125 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні визначених в оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень, відповідачем долучено диск із відеозаписами відеореєстратора.

З оглянутих судом відеозаписів та стоп-кадрів з відеозаписів вбачається, що 17.01.2024 ОСОБА_1 о 10 год. 31 хв керував транспортним засобом KIA CEED, номерним знаком НОМЕР_2 , поза межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар та з забрудненим номерним знаком, що не давало змоги визначити символи номерного знаку з відстані 20 м

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішні з справ України № 1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою ст.. 122, частиною першою ст. 123, ст. 124-1, ст.ст. 125, 126, частинами першою, другою і третьою ст. 127, ст.ст. 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою ст. 133-1, частинами першою, другою і третьою ст. 140 КУпАП.

Згідно з п. 10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням наведених положень законодавства та наявних у справі доказів, суд приходить висновку, що спірна постанова серії БАД № 495885 від 24.01.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, встановлені на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Вказана постанова містить посилання на відеодоказ вчинення позивачем відповідних адміністративних порушень, який був долучений відповідачем до справи.

Належність представлених відповідачем доказів слідує з приписів ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено особливих вимог до доказів, на яких зафіксовано вчинення водієм порушення вимог ПДР. Водночас, такий доказ повинен бути повністю ідентифікований.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідачем представлені відеоматеріали з фіксацією події та місця порушення, які судом оцінені в сукупності з іншими обставинами вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що інспектор поліції притягуючи позивача оскарженою постановою до відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, діяв на підставі та в межах вимог чинного законодавства, а тому не вбачається правових підстав для скасування такої постанови.

Додатково суд зауважує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Пункт 1 статті 6 Конвенції з прав людини зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п.п. 42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява №63566/00, п. 25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п.п. 18, 19).

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог судові витрати позивача у справі покладаються на нього ж.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-247, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 18, 251, 256, 268, 276, 286-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич