Справа № 160/12562/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної організації (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної організації (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної організації (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 18.03.2024 р. відповідно до підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу»;
- зобов`язати Державну організацію (установу, заклад) Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 від 18.03.2024 р. та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 . 18.03.2024 р. ним направлений рапорт про звільнення з військової служби у запас ЗС України за підпунктом «г» » (через такі сімейні обставини або інші поважні причини), у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою мамою ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка не може самостійно пересуватись та піклуватись про себе у зв`язку із захворюванням. Станом на дату подання позовної заяви до суду, Військовою частиною НОМЕР_1 рапорт позивача не був розглянутий. На підставі означеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Відповідач, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 р. за № 69/2022 був мобілізований до лав Збройних Сил України, вступив на військову службу.
Наказом командира Державної організації (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 № 251 від 16.04.2023 р. позивач був зарахований в списки Військової частини НОМЕР_1 на посаду старшого стрільця, що підтверджується копією витягу з відповідного наказу.
Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , яке міститься в матеріалах справи, матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_2 .
Медичним висновком лікарсько-консультативної комісії КНП «Марганецький ЦПМСД» № 33/8 від 15.02.2024 р. встановлено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.
18.03.2024 року ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби, до якого додав копії наступних документів, а саме: нотаріальна копія медичного висновку ЛКК; нотаріальна копія Висновку про наявність порушення функція організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 33/7 від 15.02.2024 р.; нотаріальна копія паспорта та коду особи, яка потребує догляду; нотаріальна копія свідоцтва про народження особи, яка здійснюватиме догляд; нотаріальна копія паспорта та коду особи, яка здійснюватиме догляд.
Станом на дату прийняття рішення у даній справі відповідачем не надано до суду доказів щодо розгляду рапорта ОСОБА_1 , поданого ним 18.03.2024р. до Військової чатини НОМЕР_3
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Закон № 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.
Відповідно до абз. 5 пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: необхідності постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.
Ч. 7 ст. 26 даного Закону визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Частинами 1, 2 статті 1 вступу Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» визначено, що цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).
Відповідно до ст.ст. 5, 6 Статуту внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Як встановлено ст. 9 даного Закону військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаютьсяКонституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Абзацами 8, 13 ст. 59 даного Статуту визначено зобов`язання командира (начальника), зокрема, це встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями.
П. 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення №1153/2008) передбачено, що ним визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Відповідно до п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби.
Абз. 4 п. 241 Положення №1153/2008 визначено, що накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
Як зазначалось вище, ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .
Системний аналіз абз. 5 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Позивач зважаючи на своє право звільнення з військової служби, 18.03.2024 р. подав відповідний рапорт з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою мамою ОСОБА_2 , яка за станом здоров`я потребує стороннього догляду у відповідності до вимог Положення № 1153/2008.
До рапорту були долучені відповідні документи, які підтверджують зазначені у рапорті обставини: нотаріальна копія паспорта та коду ОСОБА_1 ; нотаріальна копія паспорта та коду ОСОБА_2 ; нотаріальна копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; нотаріальна копія Висновку про наявність порушення функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та сомообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №33/7 від 15.02.2024 р.; нотаріальна копія медичного висновку лікарсько-консультативної комісії КНП «Марганецький ЦПМСД» №33/8 від 15.02.2024 р.
Суд зауважує, що предметом спору у цій справі є розгляд і вирішення рапорту позивача від 18.03.2024 р. про звільнення його з військової служби, з підстав вище вказаних. Позивач вимагає зобов`язати уповноважену особу військової частини НОМЕР_1 здійснити розгляд, прийняти рішення при розгляді рапорту від 18.03.2024 р.
Нормативними актами, які регламентують проходження військової служби та звільнення визначено, що за поданим рапортом військовослужбовця командиром частини, до повноважень якої входить вирішення порушених у ньому питань, повинно бути прийнято відповідне рішення.Зокрема, за наслідками питання про звільнення має бути прийнято рішення про відмову у звільнені із зазначенням підстав, що стали підставами для його прийняття, або видано наказ про звільнення.
Як вбачається з матеріалів справи, на даний час будь-якого рішення за наслідками розгляду рапорту відповідачем не прийнято.
Абзацом 5 пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовослужбовці звільняються за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Норми даної статті чітко визначають, що обставини потреби в сторонньому догляді підтверджуються відповідними висновками МСЕК або ЛЛК та не ставлять у залежність відсутність у такої особи інших осіб, що можуть здійснювати такий нагляд. Суд зауважує, що даною нормою визначено, що такі висновки надаються або МСЕК або ЛЛК.
Системний аналіз норм Положення № 1317 та Порядку № 189 дають суду підстави до висновку, що видача відповідних висновків, в тому числі і потреби в сторонньому догляді, можуть видаватися як МСЕК так ЛЛК, що прямо випливає із наданих їй повноважень.
Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення його зі служби на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ та зобов`язати військову частину прийняти рішення про його звільнення.
З даного приводу суд зазначає наступне.
У спірних правовідносинах відповідач як суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.
Суд вважає, що за обставин цієї справи має місце бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з прийняттям відповідного рішення за всіма підставами, про які йдеться у рапорті від 18.03.2024 р.
Суд лише надає оцінку рішенню (діям, бездіяльності), що передували зверненню із позовом та захисту порушеного права та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю прийнятих рішень (вчинених дій чи бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Суд не має права перебирати на себе функції, які належать до виключної компетенції суб`єкта владних повноважень, та надавати оцінку доводам, які не відображенні у відповідному рішенні.
Тому вимоги про зобов`язання відповідача при розгляді рапорту прийняти рішення про звільнення звільнення ОСОБА_1 з військової служби, на підставі підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу», задоволенню не підлягають.
Оскільки відповідач не розглянув рапорт ОСОБА_1 від 18.03.2024 р., то в контексті спірних правовідносин суд може лише зобов`язати відповідача розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 від 18.03.2024 р. з військової служби на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та прийняти відповідне рішення.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд проиходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивач, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної організації (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Державної організації (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 18.03.2024 р. відповідно до підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».
Зобов`язати Державну організацію (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 18.03.2024 р. про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та прийняти відповідне рішення.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька