Справа № 160/15717/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 липня 2024 рокуСправа № 160/15717/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та грошової компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за фактично відпрацьований час у 2020 році, з урахуванням індексації грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 передбаченої Законодавством (Порядком № 260) доплати за службу у нічний час за весь період її служби в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України;

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 доплати передбаченої Постановою КМУ № 375 за червень, серпень, листопад 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби та грошову компенсацію за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за фактично відпрацьований час у 2020 році, з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу у нічний час за весь період її служби в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату передбачену Постановою КМУ № 375 за червень, серпень, листопад 2020 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення визначених ухвалою недоліків шляхом надання до суду:

- обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням причин пропуску строку, а також доказів на підтвердження такої інформації, в примірниках відповідно до кількості учасників справи.

- уточненої позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій викласти позовні вимоги, враховуючи обраний спосіб судового захисту порушених прав та інтересів із зазначенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

На виконання вимог ухвали 04.07.2024 позивачем до суду надіслано уточнену позовну заяву та заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована посиланням на рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012, яким зазначено про те, що неповний розрахунок при звільненні в розумінні приписів ст. 117 КЗпП України є триваючим правопорушенням, а отже строком з якого може йти відлік часу звернення до суду є момент припинення даного правопорушення.

У зв`язку із перебуванням судді Луніної О.С. у відпустці вказані документи отримані суддею в перший робочий день - 16.07.2024 року.

Дослідивши подану заяву про поновлення строку звернення до суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, підставою позову позивач зазначає порушення спірною бездіяльністю своїх прав у сфері публічно-правових відносин через безпідставне не включення при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та грошової компенсації за невикористану відпустку індексації грошового забезпечення, а також ненарахування доплати за службу в нічний час.

Згідно з частинами першою та другою статті 94 Закону України "Про Національну поліцію України" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктами 1, 6-8 розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (у відповідній редакції), затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, передбачено, що поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

У наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

Одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «По особовому складу» від 28.12.2020 № 346о/с, капітана поліції ОСОБА_1 , слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Дніпровського відділу поліції звільнено зі служби в поліції з 31.12.2020 за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Цим же наказом визначено на які види виплат при звільненні має право ОСОБА_1 , зокрема право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 14 років 04 місяці 11 днів; преміювання за грудень 2020 року у розмірі 146,346%; відшкодування вартості предметів однострою 0,00 грн.; невикористана частина щорічної відпустки за 2020 рік 30 діб основної та 9 діб додаткової.

Остаточний розрахунок позивача по звільненні відбувся в січні 2021 року.

Таким чином, в січні 2021 року, під час виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач дізналася (повинна була дізнатися) про те, що одноразова грошова допомога нарахована та виплачена їй без індексації грошового забезпечення, а також, що їй не було виплачена додаткову доплату.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративно судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною третьою статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством.

За висновком Верховного Суду, викладеним в пункті 43 постанови від 28 липня 2022 року у справі № 300/6805/21, до «усіх виплат» також належить і виплата вихідної допомоги (одноразової грошової допомоги при звільненні).

Тобто до 19 липня 2022 року звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин", який набрав чинності 19 липня 2022 року (надалі - Закон № 2352-ІХ), назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено у новій редакції.

Так, частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції Закону № 2352-ІХ) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Строки, визначені частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, стосуються виплати всіх сум, що належать працівникові у разі його звільнення.

Враховуючи, що про порушення свого права позивач дізналася (повинна була дізнатися) в січні 2021 року, а стаття 233 Кодексу законів про працю України у новій редакції набрала чинності 19 липня 2022 року, то у даному випадку, з урахуванням принципу правової визначеності, трьохмісячний строк звернення до суду, встановлений законом, слід обраховувати починаючи з 19 липня 2022 року та відповідно строк звернення до суду з даним позовом закінчився 20 жовтня 2022 року.

Позивач звернулась до суду з цим позовом лише 17 червня 2024 року, а отже, позивач звернулась до адміністративного суду з пропуском тримісячного строку звернення до суду, встановленого законом.

Відповідно до частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач на виконання вимог ухвали від 24.06.2024 надала клопотання про поновлення строку, проте жодних поважних причин, що об`єктивно перешкодили своєчасному зверненню до суду, позивачем не надано.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду від 22.02.2012 суд відхиляє, оскільки дане рішення стосується інших правовідносин, в межах даного спору мова не йдеться про відповідальність роботодавця за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

За викладених обставин, заява позивача про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи, що позивачем не усунено недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 24 червня 2024 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна