Справа № 468/363/24
Суддя: Янчук С. В.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/363/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді Янчука С.В., секретаря Онофрійчук М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Баштанського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області Володькова Сергія Геннадійовича; Головного управління національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 8970687 від 16.02.2024.

Позов обґрунтовує тим, що згідно вказаної постанови ОСОБА_1 внаслідок порушення ПДР притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ст. 125 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.Позивач вважає, що вищевказані правила вона не порушувала. Відповідач не надав жодних доказів правомірності прийнятого ним рішення, а саме : того що транспортний засіб позивачки стояв ближче 10м від виїзду з прилеглої території та не була увімкнена аварійна сигналізація під час вимушеної зупинки. Таким чином, позивач вважає постанову серії БАА № 8970687 від 16.02.2024 року необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам законодавства, та підлягає скасуванню.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.03.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.

07.05.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності не порушено, а також зазначив про доведеність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП та ст. 125 КУпАП, в діянні ОСОБА_1 належними та допустимими доказами.

14.05.2024 від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

Позивач до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином. У тексті позовної міститься прохання позивача позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.

Представник Головного управління національної поліції в Миколаївській області до суду не з`явився. Про час та місце судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, 07.05.2024 року представником відповідача надано відзив, в якому останній просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача, у задоволенні позовної заяви відмовити.

Відповідач поліцейський сектору реагування патрульної поліції Баштанського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_2 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Своїм правом подачі відзиву не скористався.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП та ст. 125 КУпАП, а саме за те, що 16 лютого 2024 року о 19.05 год. в м. Баштанка по вул.Сизоненка,10, водій ОСОБА_1 на транспортному засобі Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 стояла ближче 10м. від виїзду з прилеглої території та не була увімкнена аварійна сигналізація. У зв`язку з чим на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. та складено постанову серії БАА № 8970687 від 16.02.2024.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ст.247КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Зазначене рішення суб`єкта владних повноважень наразі є предметом оскарження.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 2, 3, 5, 6, 8, 10, 11 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.23КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог зупинки, стоянки.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст.125 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову.

В пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено, що доказом вчинення вказаних у ній правопорушень є «фото». Однак жоден з відповідачів на надав належних, допустимих доказів на підтвердження вищевказаних правопорушень.

Крім того, до оскаржуваної постанови не додано жодного доказу, що підтверджують обставини, зазначені в постанові серії БАА № 8970687 від 16.02.2024, а саме, що 16 лютого 2024 року о 19.05 год. в м. Баштанка по вул.Сизоненка,10, водій ОСОБА_1 на транспортному засобі Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 стояла ближче 10м. від виїзду з прилеглої території та не була увімкнена аварійна сигналізація.

Інших будь-яких доказів, які б спростовували пояснення позивача з приводу вказаних обставин відповідачами не надано.

Згідно ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14 слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності буде відповідати вимогам ст. 283 КУпАП тоді, коли в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За змістом ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів,крім даних,визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як убачається зі змісту копії постанови серії БАА № 8970687 від 16.02.2024, яку позивачем додано до позовної заяви у графі 7 «до постанови додаються» особою, що складала постанову не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснювалась фото фіксація, у вказаній графі лише міститься запис «фото».

У суду не виникло сумнівів в тому, що примірник постанови серії БАА № 8970687 від 16.02.2024 року доданий позивачем до адміністративного позову, відповідає дійсності та є допустимим доказом.

Суд вважає, у разі відсутності в постанові відомостей про технічний засіб, який проводив фотозйомку, у разі її здійснення, зазначений доказ не може вважатися допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст. 9 КАСУ суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Будь-яких доказів, передбачених ст.251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину позивача у його вчиненні, матеріали справи не містять. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122, ст.125 КУпАП.

Крім того, суд вважає за необхідне особливо зауважити, що в даному випадку справа стосується перевірки судом правомірності та обґрунтованості притягнення особи до адміністративної відповідальності і саме на таку категорію справ поширюється також конституційна презумпція невинуватості, закріплена в ст. 62 Конституції України, з врахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, який не розрізняє кримінальну та адміністративну відповідальність, вважаючи їх всіх кримінальним переслідуванням, за такого в адміністративних справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не позивач має довести законність своїх вимог і відсутність в своїх діях складу адміністративного правопорушення, а відповідач суб`єкт владних повноважень достатніми належними та допустимими доказами має довести наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення та законність її притягнення до адміністративної відповідальності, спростувавши таким чином презумпцію невинуватості особи.

При цьому з аналізу ст. 293 КУпАП та ст.2 КАС України в частині мети судового перегляду постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за скаргою такої особи та в частині завдань адміністративного судочинства (захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) та оцінки законності та обґрунтованості оскарженого рішення суб`єкта владних повноважень слідує, що розглядаючи позов фізичної особи про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності суд не в праві досліджувати нові докази на підтвердження вини особи, які при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень не враховувались.

Суд зазначає, що у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАСУ за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не доведено факту порушення позивачем Правил дорожнього руху та відповідно вчинення останнім адміністративного правопорушень, передбачених адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ст.125 КУпАП, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність захисту прав ОСОБА_1 способом, передбаченим пунктом 2 частини першої статті 5 КАС України, а саме шляхом визнання протиправною та скасування постанови серії БАА № 8970687 від 16.02.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Миколаївській області.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року по справі № 543/775/17 сформовано висновок про те, що за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За такого, виходячи з висновків Великої Палати Верховного Суду, ставка судового збору в даній справі має становити 605,60 грн (3028 грн х 0,2), натомість позивачем сплачений судовий збір в більшому розмірі в сумі 1211,20 грн.

У зв`язку з цим з відповідача Головного управління національної поліції в Миколаївській області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн. і позивач має право звернутись до суду з клопотаннями про повернення йому суми надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 283 КУпАП, ст..ст. 72, 75, 76,77, 90, 246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Баштанського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області Володькова Сергія Геннадійовича; Головного управління національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову серії БАА № 8970687 від 16.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122, ст.125 КУпАП - визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ст.125 КУпАП - закрити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Миколаївській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Повне найменування відповідача: Головне управління національної поліції в Миколаївській області, , адреса: 54001, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5.

СУДДЯ :