Справа № 479/451/24
Суддя: БРЮХОВЕЦЬКИЙ О. Ю.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/512/7/24
"19" липня 2024 р. смт Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Тімановського А.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Савранського районного суду Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1577994 від 17.03.2024,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Кривоозерського районного суду Миколаївської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1577994 від 17.03.2024.

29.05.2024 ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області вказаний адміністративний позов передано до Савранського районного суду Одеської області на підставі пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України для розгляд по суті.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 17.03.2024 по вул. Волощанській, смт. Криве Озеро Первомайського району Миколаївської області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 поліцейського відділення поліції № 3 Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області було винесено постанову серії ЕНА №1577994 від 17.03.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Згідно фабули постанови: 17.03.2024 о 10 години 55 хвилин смт. Криве Озеро, вул. Волощанська водій керував ТЗ із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м. чим порушив п. 2.9.6.ПДР. Керування водієм Т3 із номерним знаком закритий іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцять метрів.

Позивач вважає, що постанова серії ЕНА №1577994 від 17.03.2024 про вчинення адміністративного правопорушення підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, а справа відносно нього підлягає закриттю.

Так, позивач стверджує, що 17.03.2024 він керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser з державним номерним знаком НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції з приводу не значного забруднення номерного знаку. Надалі працівник поліції ігноруючи процедуру розгляду справи про адміністративні правопорушення склав постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Крім того, позивач стверджує, що номерний знак на його автомобілі був читабельним та всі символи було видно з відстані 20 м.

У даному випадку на думку позивача його вина не була жодним чином підтверджена, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, оскільки є відсутнім факт належної фіксації правопорушення належно встановленим технічним приладом. Єдиним доказом вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення. Інших доказів на підтвердження винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення при винесенні оскаржуваної постанови Інспектором надано не було.

Так, ОСОБА_1 вказує, що зазначена постанова складена за відсутністю доказів та з порушенням процедури розгляду, а тому підлягає скасуванню.

В матеріалах справи міститься відзив на позов з якого вбачається, 17.03.2024 0 10 год. 55 хв., під час чергування поліцейським СРПП ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області по вулиці Волощанській в селищі Криве Озеро Первомайського району в Миколаївській області був помічений транспортний засіб Toyota Land Cruiser, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в якого був забруднений номерний знак, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, що порушує п. 2.9.в ПДР України.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 121-3 КУпАП, а саме керування або експлуатація транспортного засобу із забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знаку з відстані 20 метрів.

Так, при виявленні вказаного порушення правил дорожнього руху з боку позивача, поліцейські в рамках законодавства України та в законний спосіб склали постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП України. Таким чином, відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Крім того, в матеріалах справи міститься письмові пояснення представника позивача адвоката Курченка В.М. з яких вбачається, що ОСОБА_1 під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення оспорив допущене порушення адміністративне стягнення. Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, вбачається, що під винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП. Такий протокол складений не був. Крім того, на думку захисника працівниками поліції не дотримано вимоги Інструкції №1376 та ОСОБА_1 не було роз?яснено права, передбачені статтями 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Постанова винесена поліцейським, який не приймав участі у розгляді справи. До ОСОБА_1 підійшов та представився сержант ОСОБА_3 , який частково роз`яснив права та причину свого звернення до позивача, а в подальшому заявив, що стосовно нього буде винесено постанову, ще до розгляду справи. Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, який викладений в Розділі IV Інструкції №1376, поліцейським був проігнорований: - розгляд справи проводився за відсутності ОСОБА_1 , який телефонував адвокату, тим самим скористався правом на правничу допомогу, гарантовану Конституцією України; ??не складався протокол про адміністративне правопорушення; ??постанову складено працівником поліції, який не розпочинав розгляд справи (законодавством не передбачено розгляд справи про адміністративне правопорушення двома і більше поліцейськими); ??поліцейський не виконав вимоги статті 280 КУпАП.

Крім того, захисник стверджує, що на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, факт законної зупинки транспортного засобу під керуванням позивача відсутній.

Враховуючи вищевикладене представник позивача адвокат Курченко В.М. просить адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі та скасувати постанову ЕНА №1577994.

Згідно зі статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статті 37 КАС України, того ж дня було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому дану справу.

Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 27.06.2024 відкрито провадження у справі, та призначено судове засідання на 05.07.2024.

В подальшому слухання справи відкладено на 19.07.2024 у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення сторін у справі.

19.07.2024 в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав просив їх задовольнити та вказав, що відповідачем не доведено умислу вчинення позивачем правопорушення передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Представник відповідача, Головного управління національної поліції в Миколаївської області, який належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився та не наполягав на його участі у судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з частиною 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Позивач в адміністративному позові вважає спірну постанову протиправною та зазначає, що при її складанні допущені грубі порушення.

Правомірність та обґрунтованість даної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, за приписами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 17.03.2024 о 10 годині 55 хвилин по вул. Волощанській в селищі Криве Озеро Первомайського району Миколаївської області, поліцейським СРПП ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшим сержантом поліції Гончаруком І.І. винесено постанову серії ЕНА №1577994 від 17.03.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП (а.с.13).

У вказаній постанові зазначено, що позивач ОСОБА_1 17.03.2024 приблизно о 10 годині 55 хвилин по вулиці по вул. Волощанській в селищі Криве Озеро Первомайського району Миколаївської області, керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1 , із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів, чим порушив пункт 2.9 «в» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.

З копії рапорту поліцейського СРПП ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого сержанта поліції ОСОБА_4 вбачається, що під час несення служби в добовому наряді разом з поліцейським СРПП сержантом поліції ОСОБА_5 , було здійснено патрулювання по вул. Волощановській в селищі Криве Озеро Кривоозерської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області та було виявлено автомобіль Тойота Ланкрузер ДНЗ НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 який рухався з порушенням п.п.2.9 ПДР України, а саме із забрудненим заднім номерним знаком, що не дає чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м., в подальшому відносно водія було винесено постанову за порушення частиною 1 статті 121-3 КУпАП (а.с.32).

З досліджених відеозаписів 1)5117X303917_003917, 2)5422X303917_003917, 3)5735X303917_003917, наявних на оптичних дисках, доданих до відзиву на позовну заяву підтверджується порушення позивачем вимог п.2.9. «в» ПДР керування транспортним засобом зокрема, з забрудненим номерним знаком, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. Слід зазначити, що згідно відеозапису 5117X303917_003917, на зауваження поліцейського про забруднений номерний знак, ОСОБА_1 визнає правопорушення та зазначає, що номерний знак не проглядається, так як забруднений і його необхідно протерти. Разом з тим, ОСОБА_1 підійшов до номерного знаку та протер його.

Крім того, в матеріалах справи містяться фото роздруківки, з яких вбачається про забруднення номерного знаку (а.с.34, 35).

Так, інформації зазначеної на роздрукованих фото достатньо для встановлення місця положення зображеного на ньому транспортного засобу та з фото вбачається, що воно зроблено менш ніж за 20 м. до державного номерного знаку транспортного засобу.

Також, факт порушення правил дорожнього руху, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови не заперечувався позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні.

При цьому, суд зазначає, що перевірка можливості ідентифікації символів номерного знака з відстані 20 м необхідна лише при визначенні ступеня забруднення номерного знака транспортного засобу.

Відповідно до пункту 4 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Вказане підтверджується також нормами статті 276 КУпАП.

Згідно статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Зазначена норма права вказує на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 121-3 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. А відтак не потребує додаткового роз`яснення про час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими Розділом ІV КУпАП.

Отже, з вищевказаного вбачається, що у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи наведених останнім доводів.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до пункту 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9 «в» Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 метрів.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами частини 1 статті 121-3 КУпАП, встановлено, що керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тощо.

Згідно статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п?ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, п?ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п?ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев?ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

При цьому, в силу приписів пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП визначає обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року було затверджено "Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі".

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 5 Розділу IV зазначеної інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Разом з тим, вищезазначеною Інструкцією затверджено форму і зміст постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із змісту статті 283 КУпАП слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Згідно з статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В свою чергу, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 32 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред?явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

З підпунктів 1, 3 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об?єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в тому числі й щодо порушення частиною 1 статті 121-3 КУпАП).

Відповідно до частини 2 статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

У відповідності до частини 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частин 1, 4 статті 73, частини 2 статті 74, статті 75 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Також, суд наголошує, що в силу вимог частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частини 1-3 статті 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з приписів статей 8, 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; ???безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; ???спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп?яніння; ???спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Тобто, положення «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

З частинами 2, 4 статті 258 КУпАП вбачається, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, розгляд справи за частиною 1 статті 121-3 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, на місці вчинення правопорушення протокол не складається, а виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Приписами пункту 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.»

Так, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

В Рішенні Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. зазначено, що застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Приписами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до статті 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол (навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення) та, відповідно, можливість розглядати справи і накладати стягнення на місці вчинення правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Так, в даному випадку закон дозволяє застосовувати процедуру скороченого провадження, тому, відповідно, дозволяється фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14.03.18 по справі №760/2846/17, висновки якого повинні враховуватись судами при виборі та застосуванні норм права (частина 5 статті 242 КАС України).

Окрім того, постановою Верховного Суду від 14.02.18 по справі №536/583/17 зроблено висновок, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

З наданих до суду та досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудного відеореєстратора поліцейського, наявних на оптичному диску, доданого до відзиву на позовну заяву вбачається, що патрульним поліції було роз`яснено позивачу суть скоєного правопорушення, його права та обов`язки. Однак, позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейському письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення.

Крім того, позивач погодився з вчиненим правопорушенням.

З відеозаписів, які містяться в матеріалах прави та були досліджені в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 було роз?яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз?яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені статтям 307, 308 КУпАП. Так, після закінчення розгляду справи поліцейський, відповідно до статті 285 КУПАП, оголосив винесену постанову та надав її копію позивачу. При цьому, жодних зауважень до дій поліцейського, будь-яких клопотань щодо розгляду справи, позивачем заявлено не було. Позивачем не надано суду жодних доказів щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в частині не роз`яснення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та позбавлення права на захист.

Доводи позивача про порушення процедури накладення адміністративного стягнення, а саме відмову у наданні можливості особі скористатись правовою допомогою, суд оцінює критично, з огляду на наступне.

З відеозаписів вбачається, що позивач мав змогу та час за допомогою засобів телефонного зв`язку викликати захисника на місце розгляду справи або отримати правову допомогу по телефону, однак наданим йому правом не скористався.

Отже під час розгляду справи поліцейським, до моменту винесення оскаржуваної постанови, позивач не вчинив жодних активних дій для реалізації наданого йому права. Крім того, позивач не був необмежений у праві звернутися до інспекторів патрульної поліції з клопотанням про перенесення розгляду справи у зв`язку з очікуванням адвоката та не був позбавлений права звернутися на гарячу лінію центру правової допомоги. Більше того, матеріали справи не підтверджують, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем вчинялися будь-які дії, які б могли трактуватися судом як перешкоди у реалізації позивачем права на отримання правової допомоги.

Доказів зворотного позивачем в ході судового розгляду не надано.

Водночас в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року, справа №524/9827/16-а, особа, щодо якої було складено постанову про адміністративне стягнення виявила бажання скористатись правовою допомогою, про що надала відповідачу відповідне письмове клопотання. Водночас у вказаній справі жодного письмового клопотання під час розгляду справи поліцейським позивач не надав.

При розгляді даної справи судом враховується той факт, що розгляд адміністративної справи і притягнення до адміністративної відповідальністю посадовою особою, уповноваженою на розгляд такої справи, яка фактично виконує функції суду законодавцем компенсовано можливістю оскарження рішення для перевірки всіх обставин розгляду адміністративної справи судом і в першу чергу для встановлення судом відповідності висновків визначених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності обставинам адміністративної справи.

Отже, реалізоване скаржником право на судове оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення надало йому можливість реалізувати свої права та надати всі пояснення, докази, а також скористатись правовою допомогою, що забезпечило реалізацію конвенційного права на справедливий суд згідно зі статті 6 Конвенції.

Крім того суд враховує постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року, справа № 735/1246/15-а, відповідно до якої окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.

Щодо відсутності підстав та доказів для притягнення позивач до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог закону позивачем не надано доказів правомірності своїх дій, не спростовано доводи відповідача та не подано належних доказів.

Так, надані відповідачем відеофайли із місця події, суд встановив факт керування позивачем транспортним засобом «Toyota Land Cruiser» із забрудненим номерним знаком. При цьому, такі відеофайли є якісними та надають можливість чітко і однозначно констатувати даний факт. Зміст вказаних вище файлів не викликає сумнівів у тому, що саме ним зафіксовані події, які мали місце 17.03.2024 за участі сторін у цій справі.

Так, позивач у своєму позові стверджує, що 17.03.2024 коли він рухався по дорозі в смт.Криве Озеро погодні умови і зокрема дорожня обстановка були такими, які легко призводили до того, що під час руху транспортних засобів, зокрема і державні номерні знаки на автомобілях не могли залишатися чистими.

Однак, в матеріалах справи відсутній лист ОСОБА_6 та Азовського морів про погодні умови 17.03.2024 в смт.Криве Озеро, згідно якого можливо було б встановити погодні умови.

Крім того, в ході перегляду відеозаписів судом встановлено, що на момент зупинки транспортного засобу на вулиці була сонячна погода без дощу, а забруднення номерного знаку відбулося на протязі тривалого часу. Крім того, з даних відеофайлів вбачається, що позивач погодився з працівниками поліції з тим фактом, що номерний знак на його автомобілі забруднений.

Відеоматеріал з місця події, що був наданий відповідачем до матеріалів справи, без сумнівів є доказом в адміністративній справі та безпосередньо свідчить про наявність правопорушення.

Крім того, судом взято до уваги надані відповідачем відеодокази, оскільки останні у своїй сукупності надають можливість перевірити усі суттєві обставини інкримінованого позивачу правопорушення, зокрема рух транспортного засобу із забрудненим номерним знаком, а також особу, якій інспектор патрульної поліції роз`яснював причини зупинки, а отже у даному випадку такі докази є належними.

Зміст досліджених відеозаписів дає підстави стверджувати, що останні здійснювались з нагрудної камери поліцейського, тобто з технічного приладу використання, яких прямо передбачено Законом України «Про національну поліцію», а отже у даному випадку надані відповідачем відеодокази є допустимими.

Отже, суд вважає доводи позивача безпідставними, які направлені виключно на уникнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач керував транспортним засобом з номерним знаком, який був забруднений, що не дозволяло чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, а наявні у справі матеріали однозначно підтверджують факт наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, а отже постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1577994 від 17.03.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн. прийнята законно та обґрунтовано.

Що стосується посилань позивача не те, що відповідачем не доведено умислу ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення (проступок) характеризується низкою ознак. Це, насамперед, діяння, поведінка, вчинок людини, дія чи бездіяльність, а також акт зовнішнього вияву ставлення особи до реальної діяльності інших людей, суспільства, держави.

Діяння визнають адміністративним правопорушенням за наявності чотирьох ознак: суспільної шкідливості, протиправності, вини й адміністративної караності.

Протиправність означає, що дію чи бездіяльність прямо заборонено адміністративно-правовими нормами. Ознака протиправності вказує також на неприпустимість аналогії закону, що сприяє зміцненню законності, виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за діяння, не передбачені законодавством про адміністративні правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) може бути тільки винне діяння.

Вина полягає в психічному ставленні особи до діяння та його шкідливих наслідків і може бути умисною або необережною.

Адміністративні правопорушення (проступки) розрізняють за специфічними ознаками, властивими їх об`єктивній і суб`єктивній сторонам.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Основною й обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Всі інші ознаки мають факультативний характер.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний, стан особи. До ознак, властивих суб`єктивній стороні, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Вина основна й обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння та його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності.

Адміністративне правопорушення визнають вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії (бездіяльності), передбачала її шкідливі наслідки й бажала їх або свідомо допускала їх настання. Усвідомлення протиправного характеру діяння та передбачення шкідливих наслідків становлять інтелектуальні ознаки умислу, а бажання або свідоме допущення наслідків вольову ознаку.

Адміністративне правопорушення визнають вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії (бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (самовпевненість), або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла передбачити (недбалість). Якщо поняття умислу пов`язано з психічним ставленням особи до свого діяння та його наслідків, то під час визначення необережності до уваги беруть лише ставлення до шкідливих наслідків.

Виходячи з аналізу вище зазначених норм, суд зауважує, що складовою частиною адміністративного правопорушення є вина (умисел або необережність) дія чи бездіяльність.

Навмисна вина характеризується тим, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, усвідомлювала протиправний характер своєї дії (бездіяльності), передбачала її шкідливі наслідки або свідомо їх допускало або ставився до них байдуже). Види умисної форми вини: прямий умисел, непрямий умисел.

Необережна вина характеризується тим, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії (бездіяльності), але без достатніх до того підстав самовпевнено розраховувала на запобігання таких наслідків або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Позивач був зупинений працівником поліції та притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що рухався автомобілем із забрудненим номерним знаком.

Отже, суб`єктивна сторона правопорушення за статтею 121-3 КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак, як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Натомість відповідачем повністю доведено, що винесена постанова про адміністративне правопорушення є законною та обґрунтованою.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, пред`явлених до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України; Законом України «Про Національну поліцію», статтями 122, 245, 246, 251, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП, статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90,139, 205, 229, 241-246,250,251,255,257, 268, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1577994 від 17.03.2024 відмовити.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень у мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Савранський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Ю. Брюховецький