Справа № 641/9965/16-а
Суддя: Музиченко В. О.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 6-а/641/4/2024 Справа № 641/9965/16-а
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Музиченко В.О. дослідивши заяву представника заявника ОСОБА_1 - Лащенка О.М., подану в порядку ст. 383 КАС України, у справі № 641/9965/16-а,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Харківській області, які полягають у відмові робити перерахунок довічного грошового утримання на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. № 51 від 19.10.2020 року, № 374, № 372, № 376, від 29.11.2023 року починаючи з 18.02.2020 року та її невиплаті позивачу відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 року по справі № 641/9965/16-а з урахуванням здійснених виплат;

- зобов?язати ГУ ПФУ в Харківський області на виконання постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 року по справі № 641/9965/16-а здійснити перерахунок та виплату заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання з 18.02.2020 року на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. № 51 від 19.10.2020 року, № 374, № 372, № 376, № 373 від 29.11.2023 року з урахуванням здійснених виплат;

- зобов?язати ГУ ПФУ у Харківський області в місячний термін подати до суду звіт про виконання постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 року по справі № 641/9965/16-а в частині здійсненого перерахунку та виплату заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання за період з 18.02.2020 року на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. № 51 від 19.10.2020 року. № 374, № 372, № 376, № 373 від 29.11.2023 року з урахуванням здійснених виплат.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 05.10.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні її на щомісячне грошове утримання. Зобов`язано Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова призначити та виплачувати ОСОБА_1 довічне грошове утримання відповідно до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VІ, починаючи з 01 жовтня 2016 року. В решті позову відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 року залишено без змін.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 2 статті 383 КАС України встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, зазначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 383 КАС України, заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Таким чином, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду, в порядку ст. 383 КАС України, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.

Заяву, зазначену у частині першій ст. 383 КАС України, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (частина 4 статті 383 КАС України).

Отже, визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою, зазначеною у частині першій цієї статті, є встановлення дати, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України починається із дати, коли особа - позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними із не виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.

Позивач у заяві не вказує дату, коли їй стало відомо про порушення її прав, але за текстом заяви вбачається, що це сталося після отримання нею довідки про суддівську винагороду № 51 від 19.10.2020 року, проте із заявою у порядку ст. 383 КАС України звернулася до суду лише у 2024 році, тобто з порушенням встановленого процесуальним законом 10-денного строку.

Жодних доказів у підтвердження інших обставин того, коли позивачу стало відомо про порушення її прав, нею надано не було, а тому суд позбавлений можливості констатувати факт дотримання позивачем строку на подання заяви у порядку ст. 383 КАС України. Без достовірного встановлення цього факту відсутні підстави для висновку про відповідність поданої заяви вимогам, які до неї висуваються у ст. 383 КАС України.

При цьому, строк у десять днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб позивач, який вважає, що його права, свободи чи інтереси порушено невиконанням судового рішення, визначився, чи звертатиметься він до суду з заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

У свою чергу, як визначено в ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до вимог статті 2 вказаного Закону, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

При цьому, подана у даній справі, в порядку статті 383 КАС України, заява до передбаченого частиною 2 статті 3 Закону "Про судовий збір" вичерпного переліку заяв, за подання яких судовий збір не справляється, не відноситься.

З системного аналізу викладених положень, вбачається, що на позивача покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України "Про судовий збір".

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у позивача, закріплених у статті 5 Закону "Про судовий збір", пільг позивач не надав.

Втім, позивачем, в порушення вимог пункту 9 частини 2 статті 383 КАС України, документа про сплату судового збору не надано, підстав для звільнення його від сплати судового збору не зазначено.

Таким чином, враховуючи те, що подана заява не відповідає вимогам, визначеним п.9 ч.2 ст.383 КАС України, слід повернути заяву позивачу, у відповідності до вимог ч.5 ст.383 КАС України.

Аналогічні висновки щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви в порядку статті 383 КАС України відображені також у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі №807/220/18 (провадження №К/9901/6667/19), у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №0240/2226/18-а (провадження №К/9901/32201/19).

Також, суд враховує висновки Верховного Суду в ухвалі від 12 вересня 2023 року у справі №520/13521/21, в якій він зазначив: "Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, повернув заяву з двох підстав: - несплату судового збору чи підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати; - надання відомостей про хід виконавчого провадження.

Невиконання кожної із цих вимог окремо є підставою для повернення заяви відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 383 КАС України, правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм ст. 383 КАС України є очевидним.

Таким чином, суд приходить до висновку про повернення заяви заявнику.

Керуючись ст. 383 КАС України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - Лащенка О.М., подану в порядку ст. 383 КАС України, у справі № 641/9965/16-а - повернути заявнику.

Повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя -В. О. Музиченко