Справа № 742/2475/24
Суддя: Бездідько В. М.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/35/24
Єдиний унікальний № 742/2475/24
РІШЕННЯ
23 липня 2024 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Бездідька В.М., за участю секретаря Лісафіної А.С., представника позивача Опанасенка В.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача Опанасенко Віталій Володимирович, до ОСОБА_2 та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 1864100 від «09» квітня 2024 року винесену у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспектором поліції безпідставно звинувачено позивача в порушенні вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», оскільки він працює водієм та здійснює обслуговування підприємства на території дії даного знаку, іншої дороги не передбачено.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а також, не подав відзив на позовну заяву.
Відповідно до вимог ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.
09 квітня 2024 р. позивач, будучи при виконанні своїх трудових обов`язків, а саме здійснюючи перевезення зернових культур (кукурудзи) зі складу с. Малківка на елеватор ТОВ «АГРОКІМ», що розташований в м. Прилуки по вул. Кільцева (Дружби Народів), 46, був зупинений на в`їзді до м. Прилуки зі сторони с. Заїзд поліцейським. Як наслідок, поліцейським відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції, відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - порушення вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено». Відповідно до змісту вказаної постанови, позивача притягнуто до адмінвідповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 (трьохсот сорока гривень 00 коп.). Транспортний засіб позивача рухався в напрямку елеватора, розташованого в межах міста Прилуки, на підтвердження чого надано подорожній лист, де пунктом розвантаження зазначено елеватор, м. Прилуки, вул. Дружби Народів, 46.
Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до п. 33.3 Правил дорожнього руху «Заборонні знаки» - знак забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.
Разом з тим не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.
Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП є, зокрема, і порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.
Предметом розгляду даної справи є оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме проїзд на знак «Рух вантажних автомобілів заборонено».
З системного аналізу вище вказаних норм та обставин справи, вбачається, що позивач керував вантажним автомобілем та здійснював доставку до елеватора, а іншого варіанту дороги не має, що підпадає під дію виключення з правил як на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи без діяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
В судовому засіданні встановлено, що єдиним доказом в підтвердження вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУ-пАП, є оскаржувана адміністративна постанова.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості, суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.
Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Враховуючи те, що при розгляді справи відповідачем в обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови не було надано жодних належних доказів в підтвердження, що позивач міг скористатися іншою дорогою для доставки вантажу на елеватор, підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності суд не вбачає.
Належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є відповідний орган Національної поліції.
Суд звертає увагу на, що відповідач ОСОБА_2 діяв при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від імені Головного управління національної поліції в Чернігівській області, а відтак останній є неналежним відповідачем.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи випливає, що позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмір 605,60 гривень, а тому витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст.2,77,241-246,255, 286 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 , представник позивача Опанасенко Віталій Володимирович, до ОСОБА_2 та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА № 1864100 від «09» квітня 2024 року винесену у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. ( триста сорока гривень 00 коп.).
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 23.07.2024.

Суддя Володимир БЕЗДІДЬКО