Справа № 420/8678/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8678/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 19.03.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у оформленні і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про грошове забезпечення із зазначенням складових «доплата за науковий ступінь кандидата наук 15 % посадового окладу» та «доплата за вчене звання доцента 25 % посадового окладу» для перерахунку пенсії з 01.01.2022 року;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та направити у Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2022 р. із зазначенням складової «доплата за науковий ступінь кандидата наук 15% посадового окладу» та «доплата за вчене звання доцента 25 % посадового окладу» відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про вищу освіту», з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії станом на січень 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року у справі № 420/15599/22 ІНФОРМАЦІЯ_2 підготовлено та направлено до Управління довідку від 30.10.2023 р. № ЮО111618 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 року, для проведення перерахунку розміру пенсії з 01.02.2022 року, у якій зазначено додаткові види грошового забезпечення (надбавки. доплати, підвищення) та премії.

Проте, як стверджує позивач, відповідач серед складових грошового забезпечення зазначив надбавку за науковий ступінь 5%, надбавку за вчене звання - 5%.

У позові зазначено, що 25 січня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в який просив виготовити та направити до Управління оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб. звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» щодо визначення доплати за науковий ступінь кандидата наук - 15% від посадового окладу та доплати за вчене звання доцент 25% від посадового окладу для здійснення обчислення та перерахунку з 01.01.2022 р. пенсії ОСОБА_1 .

Відповідач листом від 08.02.2024 р. за № 943/4052 відмовив у оформленні такої довідки з причини відсутності підстав для включення до грошового забезпечення доплат за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15% та за вчене звання доцента у розмірі 25%. Вказану відмову позивач вважає протиправною.

Ухвалою суду від 22.03.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Копію даної ухвали отримано відповідачем 25.03.2024 року.

Станом на дату вирішення даної справи відзиву на позов до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх наданими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до наказу начальника Військового інституту Одеського національного політехнічного університету (по стройовій частині) від 07 квітня 2011 року № 77 встановлено, що позивач проходив службу у Військовому інституті Одеського національного політехнічного університету на посаді старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу (проблем розвитку та бойового застосування з`єднань, частин і підрозділів механізованих, танкових та аеромобільних військ) наукового центру бойового застосування Сухопутних військ, з якої його було звільнено у запас з 07 квітня 2011 року (а.с. 9).

Під час проходження служби позивачу присуджено науковий ступінь кандидата соціологічних наук, що підтверджується Дипломом серії НОМЕР_1 від 12.10.2006 р. (а.с. 1210 а також вчене звання доцента, що підтверджується Атестатом серії 12ДЦ №019723 від 03.08.2008 р. (а.с. 11).

З наданої до суду копії протоколу судом встановлено, що при первинному призначенні пенсії з 08.04.2011 року за вислугою років, позивачу було встановлено доплату за науковий ступінь «кандидат наук» в розмірі 15% та доплату за вчене звання «доцент» в розмірі 25% від посадового окладу (а.с.12).

Судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року по справі №420/15599/22 ІНФОРМАЦІЯ_2 видано позивачу довідку про грошове забезпечення станом на 01.01.2022 року за посадою «ст.наук співробітник ніук досліди відділу НЦБЗ СВ», яку він обіймав на день звільнення зі служби, яке становить всього: 36866,25 грн та складається з таких складових:

- посадовий оклад;

- оклад за військове звання (підполковник);

- відсоткова надбавка за вислугу років (50%);

- надбавка за особливості проходження служби (65%);

- надбавка за науковий ступінь (5%);

- надбавка за вчене звання (5%);

- премія (35%) (а.с.15).

25.01.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 1 січня 2022 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від дев`ятого квітня 1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» щодо визначення доплати за науковий ступінь кандидата наук 15% від посадового окладу та доплати за вчене звання доцент 25% від посадового окладу для здійснення обчислення та перерахунку з першого січня 2022 року пенсії.

У відповідь на вказану заяву відповідачем складено листа №943/4052 від 08.02.2024 року, в якому зазначено про відсутність підстав для видачі довідки.

Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у оформленні і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про грошове забезпечення із зазначенням складових «доплата за науковий ступінь кандидата наук 15 % посадового окладу» та «доплата за вчене звання доцента 25 % посадового окладу» для перерахунку пенсії з 01.01.2022 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Положеннями ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2).

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон № 2262-ХІІ.

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частиною 1 статті 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

За змістом частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Позиція Верховного Суду щодо застосування статті 63 Закону № 2262-ХІІ, викладена, зокрема у постановах від 07 вересня 2018 року у справі № 806/1472/16, від 01 червня 2022 року у справі № 814/659/18, від 24 січня 2024 року у справі № 200/613/23, від 28 березня 2024 року у справі № 160/3235/23, від 04 квітня 2024 року у справі № 380/859/23.

Як визначено ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Отже, Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови і порядок перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для його проведення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 20 квітня 2023 року у справі № 600/6282/21-а, від 12 червня 2024 року у справах № 120/4595/23, № 380/9974/23 та № 380/9798/23 та від 26 липня 2023 року у справі № 380/16010/21.

30 серпня 2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 2 постанови КМУ № 704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 5 Постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право установлювати, зокрема надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а також здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Також, підпунктами 2 та 3 пункту 6 постанови КМУ № 704 передбачено виплату таких доплат:

за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем;

за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які обіймають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю, і мають вчене звання доцента, старшого наукового співробітника або старшого дослідника, в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям» (далі - Порядок № 260), яким згідно з пунктом 1 розділу I, визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Порядок № 260 розроблено, зокрема відповідно до постанови КМУ № 704.

Пунктом 2 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу;

надбавки;

доплати;

премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди;

допомоги.

Пунктом 1 розділу ХV вказаного Порядку визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук, якщо діяльність за профілем згідно з функціональними обов`язками за посадою відповідає їх науковому ступеню, щомісяця виплачується доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності у відсотках посадового окладу в таких розмірах:

за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) - у розмірі 5 відсотків;

за науковий ступінь доктора наук - у розмірі 10 відсотків.

За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем.

Відповідність наукового ступеня профілю діяльності військовослужбовця за займаною ним посадою визначається відповідно до:

Так, матеріалами даної справи підтверджується, що підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу у Одеському інституті Сухопутних військ на посаді старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу (проблем розвитку та бойового застосування з`єднань, частин і підрозділів механізованих, танкових та аеромобільних військ) наукового центру бойового застосування Сухопутних військ.

Військовий інститут Одеського національного політехнічного університету, в якому позивач проходив військову службу є вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання.

Починаючи з 2011 р. ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до протоколу при первинному призначенні пенсії з 08.04.2011 року за вислугою років, позивачу було встановлено доплату за науковий ступінь «кандидат наук» в розмірі 15% та доплату за вчене звання «доцент» в розмірі 25% від посадового окладу.

Суд зазначає, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України "Про вищу освіту" № 1556 від 01.07.2014 (далі - Закон №1556) законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із Законів України "Про освіту", "Про наукову і науково-технічну діяльність", цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Виходячи зі змісту п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 1556-VII, вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону № 1556-VII державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти. Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

З аналізу наведених норм слідує, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти зі специфічними умовами навчання). Особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників. Водночас основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України "Про вищу освіту".

Частиною 2 статті 59 Закону № 1556-VII визначено, що науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника 25 відсотків посадового окладу, професор 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Згідно з підпунктом 8 пункту 2 розділу XV Прикінцеві та перехідні положення Закону №1556-VII, після набрання чинності цим Законом науковий ступінь кандидата наук прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника до вченого звання старшого дослідника. Отже, вказаними нормами чітко передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання безвідносно до того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи звичайним закладом вищої освіти.

Тобто, матеріальне забезпечення фахівця такого закладу має здійснюватися з урахуванням вимог, зокрема, статті 59 Закону №1556-VII. При цьому, підпунктами 2, 3 пункту 6 Постанови №704 передбачено доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу та доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.

Зі змісту оскаржуваної довідки судом встановлено, що позивачу визначено доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук 5% та доплату за вчене звання 5%.

В той же час, до спірних правовідносин за участю позивача, як до науково-педагогічного працівника саме вищого навчального закладу зі специфічними умовами навчання, мають застосовуватися приписи Закону України «Про вищу освіту», якими, зокрема частиною другою статті 59, установлено доплати за науковий ступінь (кандидат наук) - не менше 15 відсотків посадового окладу та за вчене звання (доцент) - не менше 25 відсотків посадового окладу.

Суд звертає увагу, що позивач є військовослужбовцем та на нього поширюються правові гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що не нівелює його право на отримання доплати за науковий ступінь та за вчене звання у розмірах, що встановлений ст.59 Закону України "Про вищу освіту" як працівнику вищого військового навчального закладу зі специфічними умовами навчання, оскільки саме Закон №1556-VII є спеціальним в даному випадку та має застосовуватися при конкуренції правових норм в даних правовідносинах.

По відношенню до науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах зі специфічними умовами навчання саме Закон України «Про вищу освіту» є спеціальним та має застосовуватися при конкуренції правових норм.

У постанові від 21 червня 2023 року у справі №380/24050/21 Верховним Судом було зауважено, що правила визначення доплати за науковий ступінь, установлені підпунктом 2 пункту 6 постанови №704, поширюються на всіх військовослужбовців, які мають такі наукові ступені та вчені звання, у той же час для тих військовослужбовців, які проходять службу у вищих військових навчальних закладах, така доплата має встановлюватися з урахуванням мінімальних гарантій, що передбачені статтею 59 Закону №1556-VII.

Понад це, установлення науково-педагогічним працівникам у залежності від виду навчального закладу різних розмірів доплат за науковий ступінь розглядається судом як дискримінаційне ставлення до окремої категорії осіб, які, маючи відповідні наукові ступені та звання та працюючи в закладах освіти зі специфічними умовами навчання, сфера діяльності яких урегульована Законом № 1556-VII, отримують доплати в менших розмірах, ніж працівники освіти, які працюють у вищих навчальних закладах освіти.

Правовідносини у справі №380/24050/21 можна визнати подібними до справи №520/19363/23 з огляду на позовні вимоги, заявлені до суду [у справі №380/24050/21 спір стосувався видачі довідки про грошове забезпечення із зазначенням доплат за науковий ступінь та вчене звання, визначених Законом України «Про вищу освіту»], подібний правовий статус позивачів [військовослужбовці, які проходили військову службу у вищому військовому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання] та нормативне регулювання правовідносин у справах, а отже такі висновки можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Крім того, правовий висновок, викладений у постанові від 21 червня 2023 року у справі №380/24050/21, був підтриманий Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2023 року по справі №380/16427/21 (за позовом щодо нарахування та виплати позивачу в період з вересня 2014 року по вересень 2020 року доплати за науковий ступінь кандидата наук та доплати за вчене звання доцента у неповному розмірі).

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що при визначенні позивачу надбавки за науковий ступінь та вчене звання відповідач зобов`язаний застосовувати доплату за науковий ступінь у розмірі 15% від посадового окладу та за вчене звання 25% від посадового окладу відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону № 1556-VII.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 1211,20 грн судового збору.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у оформленні і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про грошове забезпечення із зазначенням складових «доплата за науковий ступінь кандидата наук 15 % посадового окладу» та «доплата за вчене звання доцента 25 % посадового окладу» для перерахунку пенсії з 01.01.2022 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та направити у Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2022 р. із зазначенням складової «доплата за науковий ступінь кандидата наук 15% посадового окладу» та «доплата за вчене звання доцента 25 % посадового окладу» відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про вищу освіту», з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії станом на січень 2022 року.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 і на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя O.A. Вовченко