Справа № 120/729/24
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 р. Справа № 120/729/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Разом з тим позивач зазначає, що при призначенні йому пенсії відповідач 2 протиправно не зарахував період його роботи з 01.06.1993 по 29.10.1998 у приватному малому підприємстві "Фірма "Овал". У зв`язку із цим, він 22.12.2023 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку його пенсії та зарахуванні періоду роботи в приватному малому підприємстві "Фірма "Овал". За результатами розгляду даної заяви ГУ ПФУ в Донецькій області винесено рішення №70 від 27.12.2023, яким було відмовлено у перерахунку пенсії та зарахуванні спірного періоду з тих підстав, що записи трудової книжки за період його роботи з 01.06.1993 по 29.10.1998 зроблені без додержання вимог Інструкції №58, а саме запис №20 містить виправлення та заявника прийнято до ЧМП "Овал", а звільнення завірене печаткою фірми "Овал" (відсутнє перейменування підприємства).

На думку позивача, дані обставини в жодному разі не повинні впливати на підтвердження його стажу за такий період, позаяк є суто формальними недоліками трудової книжки, відповідальність за які працівник не повинен нести. Окрім того, на переконання позивача, необґрунтоване неврахування зазначеного вище періоду його трудової діяльності до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує його право на належне пенсійне забезпечення, що й спонукало останнього звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою від 25.01.2024 судом відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачам 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

08.02.2024 на адресу суду від ГУ ПФУ в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву. Так, заперечуючи проти позову відповідач 1 зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та з 22.09.2020 отримує пенсію за віком відповідно до Закону Україну Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідач 1 вказує, що 22.12.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок його пенсії. За принципом екстериторіальності зазначена заява розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України Донецькій області та за результатами розгляду документів, доданих до заяви ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення №70 від 27.12.2023 про відмову у здійсненні перерахунку його пенсії. Відповідач 1 вказує на те, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.06.1993 по 29.10.1998, оскільки назва підприємства "ЧМП "Овал" (запис номер 20 в трудовій книжці позивача) не співпадає з назвою підприємства, яка зазначена на печатці - "Фірма "Овал" (запис номер 21 при звільненні). Крім того, відсутні документи про перейменування підприємства, що порушує вимоги Інструкції № 58, і позивач уточнюючої довідки з приводу спірних обставин не надав.

Отже, на думку відповідача 1, ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивача. За таких обставин вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, а тому у їх задоволенні просить суд відмовити.

12.02.2024 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області також надійшов відзив на позовну заяву. Свої заперечення відповідач 2 мотивує тим, що на підставі заяви позивача про здійснення перерахунку його пенсії, 27.12.2023 ГУ ПФУ Донецькій області винесено рішення №70 про відмову у перерахунку пенсії. При цьому відповідач 2 фактично повторив визначені у оскаржуваному рішенні підстави, за яких було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача період його роботи з 01.06.1993 по 29.10.1998. З огляду на викладене відповідач 2 вважає, що позивачу правомірно відмовлено у здійсненні перерахунку його пенсії.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та з 22.09.2020 отримує пенсію за віком відповідно до Закону Україну Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В той же час період роботи з 01.06.1993 по 29.10.1998 у приватному малому підприємстві "Фірма "Овал" згідно записів його трудової книжки пенсійним органом не був зарахований до страхового стажу позивача при призначенні його пенсії.

У зв`язку із цим, 22.12.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про здійснення перерахунку його пенсії та зарахування періоду роботи в приватному малому підприємстві "Фірма "Овал".

У подальшому, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (із змінами) (далі Порядок № 22-1) після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ в Донецькій області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення №70 від 27.12.2023 про відмову у здійсненні перерахунку його пенсії.

Мотивами прийняття даного рішення слугувало те, що записи трудової книжки позивача за період роботи з 01.06.1993 по 29.10.1998 неможливо взяти до уваги, оскільки такі зроблені без додержання вимог Інструкції №58, а саме запис №20 містить виправлення та заявника прийнято до ЧМП "Овал", а запис про звільнення завірене печаткою фірми "Овал" (відсутнє перейменування підприємства), тобто відсутній запис у трудовій книжці про перейменування підприємства.

Також у рішенні було зазначено, що у зв`язку із тим, що заявник не надав уточнюючі довідки на підставі первинних документів, які підтверджують стаж роботи до 01.01.2004 відповідно до Постанови 637, зробити перерахунок згідно трудової книжки немає підстав.

Вважаючи, що пенсійний орган безпідставно дійшов висновку про не зарахування вказаного періоду його трудової діяльності до страхового стажу та, у зв`язку з цим, протиправно відмовив у здійсненні перерахунку його пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених, на його думку, прав та інтересів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі також Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Згідно статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 242/2536/16-а, від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а, 01.01.2022 по справі № 620/1178/19 та інших.

Як уже було встановлено судом, рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області №70 від 27.12.2023 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивачу та зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.06.1993 по 29.10.1998 у приватному малому підприємстві "Фірма "Овал" з тих підстав, що записи трудової книжки позивача за вищезазначений період роботи зроблені без додержання вимог Інструкції №58, а саме запис №20 містить виправлення та заявника прийнято до ЧМП "Овал", а запис про звільнення (запис № 21) завірений печаткою фірми "Овал", тобто відсутній запис про перейменування підприємства.

Так, з цього приводу суд зважає на те, що на момент заповнення (18.07.1981) та внесення у трудову книжку позивача НОМЕР_1 спірних записів у період до 29.07.1993 була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Госкомтруда СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162), а з 29.07.1993 була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

У пункті 2.6 пункту 2 Інструкції № 58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Так, досліджуючи зміст спірних записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , судом встановлено, що позивач з 01.06.1993 прийнятий на роботу в ЧМП "Овал" каменщиком - плиточником (запис 20). Згідно наступного запису в трудовій книжці (запис 21), позивач 29.10.1998 звільнений за власним бажанням.

Отже, період роботи позивача в ЧМП "Овал", підтверджений записами його трудової книжки.

При цьому суд враховує, що вказані записи зроблено у хронологічній послідовності, містять необхідні відомості про роботу у такий період, а саме відомості про дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дату звільнення з посади, зазначення відомостей, на підстави чого внесені відповідні записи.

Наведене спростовує сумніви у можливому маніпулюванні з цими записами. Тобто, суд вважає такі записи належними та допустимими доказами для підтвердження трудового стажу позивача.

Щодо доводів пенсійного органу про те, що запис (запис 20) про працевлаштування внесено з виправленням, а запис про звільнення завірене печаткою фірми "Овал" (відсутнє перейменування підприємства), що є порушенням вимог Інструкції №58, то суд зазначає, що дійсно в записі про прийняття на роботу в номері наказу наявне виправлення (цифра "1" в номері наказу підкорегована), а також у трудовій книжці відсутній запис про перейменування установи.

Втім суд наголошує на тому, що певні неточності на записах в трудовій книжці, виправлення в записах, помилки, інші неточності допущені працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, (наявність виправлення у номері наказу про прийняття на роботу, проставлення печаток іншої організації без внесення відповідної записи у трудову книжку про перейменування організації), не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства.

Також акцентує увагу на те, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів на підприємстві.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Поряд із тим, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тобто, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки або ж іншої документації на підприємстві, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а тому й не може впливати на його особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений і у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17.

Крім того, Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Таким чином на позивача не слід покладати ризик негативних наслідків за формальні недоліки, які містить трудова книжка, позаяк такі недоліки не пов`язані із виною позивача.

При цьому, належних доказів в підтвердження недостовірності та неправдивості інформації, що міститься в трудовій книжці позивача, матеріали справи не містять, і остання в судовому порядку недійсною не визнавалась. Доказів протилежного відповідачем надано не було.

Також суд додатково наголошує на тому, що у разі відсутності в трудовій книжці записів про перейменування підприємства, Пенсійний фонд України керуючись частиною 3 статті 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

В той же час, відповідачі не надали жодних доказів, що ними були здійсненні дії спрямовані на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити вказаний вище стаж, зокрема, матеріали справи не містять доказів, що відповідачами було надіслано запити на підприємства, де працював позивач для підтвердження спірного стажу останнього.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що не зарахування відповідачем при призначенні позивачу пенсії за віком періоду його роботи з 01.06.1993 по 29.10.1998 до страхового стажу є протиправним.

За таких обставин оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №70 від 27.12.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо наступної позовної вимоги зобов`язального характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У пункті 145 рішення від 15.11.96 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У рішенні від 16.09.2015 у справі N 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, виходячи із вищевикладеного суд вважає, що для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (як орган, де позивач перебуває на пенсійному обліку) здійснити з 01.01.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу позивача період його роботи з 01.06.1993 по 29.10.1998 у приватному малому підприємстві "Фірма "Овал".

Відносно дати, з якої слід здійснити перерахунок пенсії, то суд зазначає, що оскільки предметом розгляду даної справи є проведення перерахунку вже призначеної позивачу пенсії, тому такий перерахунок слід здійснити з урахуванням вимог ч. 4 ст. 45 Закону №1058-IV саме з 01 січня 2024 року, тобто з першого числа наступного місяця від дати подання заяви (враховуючи, що звернення до відповідача із заявою про порушення прав позивача мало місце 22.12.2023, і саме наслідок розгляду цієї заяви став передумовою для звернення позивача до суду).

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень і дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у визначений судом спосіб.

Вирішуючи питання відносно розподілу судових витрат суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів в рівних частинах (по 605,60 грн. з кожного).

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №70 від 27.12.2023 про відмову у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 01.06.1993 по 29.10.1998 у приватному малому підприємстві "Фірма "Овал".

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 19.07.24.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121; адреса для листування: вул. Надії Алексєєнко, 106, м. Дніпро, 49008, );

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович