Справа № 295/9486/24
Суддя: Петровська М. В.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 295/9486/24
У Х В А Л А

про передачу справи на розгляд іншого адміністративного суду

19 липня 2024 рокум.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:

- скасувати постанову № 844 від 06.06.2024 по справі про адміністративне правопорушення, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.3 ст.210-1 КУпАП;

- закрити провадження в адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 20.06.2024 адміністративну справу №295/9486/24 передано за підсудністю на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2024, для розгляду вказаної адміністративної справи головуючим суддею визначено Петровську Марину Вікторівну.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на дотримання вимог статей 25-27 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку, що вона не підсудна Корольовському районному суду м. Житомира та про необхідність передачі справи на розгляд до іншого суду з наступних підстав.

Питання визначення територіальної підсудності врегульовано параграфом 3 глави 2 КАС України.

Так, положеннями частини першої статті 25 КАС України закріплено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Як встановлено зі змісту ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 20.06.2024, правовою підставою для передачі справи за підсудністю на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира слугувало встановлення факту, що відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходиться не на території Богунського району, а тому позов слід передати за місцем проживання позивача, яке зазначено в його паспорті.

Разом з тим, наведене не відповідає дійсності, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Слід зазначити, що право вибору на звернення до адміністративного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача або місцезнаходженням відповідача із позовом про скасування індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, яким є постанова у справі про адміністративне правопорушення, належить виключно позивачу та суд за власною ініціативою не має права обирати альтернативну підсудність такої справи.

Враховуючи вищевикладене, реалізація права на застосування альтернативної підсудності належить до дискреційних повноважень позивача та не може самостійно застосовуватися судом.

Суд зазначає, що позивачем самостійно обрано підсудність даної справи шляхом подання позову до Богунського районного суду м.Житомира, територіальна юрисдикція якого поширюється на місцезнаходження відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, як встановлено зі змісту відповіді № 652748 від 20.06.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 не встановлено.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналогічну правову позицію Європейський суд з прав людини також висловив у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Враховуючи наведене, самостійно обрану позивачем підсудність справи за місцезнаходженням відповідача, в силу положень ч.1 ст.25 КАС України, Корольовський районний суд м. Житомира не є судом, встановленим законом в розумінні статті 6 Конвенції для розгляду вказаної справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Положеннями статті 30 КАС України закріплено, що спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, адміністративну справу №295/9486/24 слід передати на розгляд до Богунського районного суду м.Житомира як суду, встановленого законом відповідно до ч.1 ст.25 КАС України.

Керуючись статтями 25, 29, 30, 248, 256, 261, 294, 295 КАС України, суддя, -

постановив:

Адміністративну справу №295/9486/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - передати за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира (майдан Соборний, 1, м. Житомир, 10014).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.29 КАС України, здійснюється на підставі ухвали не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено: 19.07.2024.

Суддя Марина ПЕТРОВСЬКА