Справа № 460/602/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/602/23 пров. № А/857/8927/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року з питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах (суддя Гресько О.Р., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року у справі №460/602/23, яке набрало законної сили 11.04.2023, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо нездійснення ОСОБА_1 нарахування та виплати щомісячної доплати в сумі 2000 грн відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної доплати в сумі 2000 грн відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01.07.2021 з урахуванням проведених виплат.

ОСОБА_1 20.03.2024 звернувся до суду першої інстанції з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року у справі №460/602/23 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати до суду звіт про виконання вказаного рішення. На обґрунтування заяви зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області припинило виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/602/23 та з 01.03.2024 припинив виплату щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №460/602/23 відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду першої інстанції її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що навів належні обґрунтування, що постанова ВП №71851661 від 19.05.2023 відповідачем не виконана, поточний розмір пенсії з 11.04.2023 по 30.04.2023 в межах цієї справи №460/602/23 не виплачено, що вимоги виконавця від 02.06.2023, від 19.06.2023, від 01.09.2023, від 01.03.2024 не виконані, відповідач ігнорує орган державної виконавчої служби.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного статтею 382 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення такого судового контролю за виконанням судового рішення у справі №460/602/23, а тому заява задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Відповідно до частини третьої статті 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві ,,Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі ,,Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення ,,Ліпісвіцька проти України №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах ,,Бурдов проти Росії від 07.05.2002, ,,Ромашов проти України від 27.07.2004, ,,Шаренок проти України від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі ,,Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі ,,Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин 1 та 2 вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм убачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі №826/9960/15 (№11-1403апп18).

Суд зауважує, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Водночас, крім зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України), КАС України передбачає ще один вид судового контролю за виконанням судового рішення шляхом визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Так, частина перша 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Однак, підстави їх застосування є різними, а саме:

невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача (стаття 382 КАС України);

обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з виконанням (неналежним виконанням) судового рішення у справі (стаття 383 КАС України).

Таким чином, спосіб судового контролю, передбачений стаття 382 КАС України, спрямований на забезпечення виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, яке залишається невиконаним.

При цьому, аби застосувати вказаний спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення.

У свою чергу, особа, яка звертається із заявою про встановлення судового контролю у порядку, передбаченому статтею 382 КАС України, повинна навести достатні аргументи, які б підтверджували необхідність застосування такого виду судового контролю.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними постановах від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а та від 29.04.2022 у справі №120/2914/19-а, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Згідно з наданим на запит позивача протоколом перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 відсутня щомісячна доплата в розмірі 2000,00 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, яка встановлена до виплати рішенням суду у справі №460/602/23. Відповідь на запит позивача датована 13.03.2024.

Разом з тим, відповідачем надано суду лист від 25.03.2024, яким вони скерували ОСОБА_1 протокол перерахунку його пенсії з 01.03.2024, де відображено нарахування до виплати щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, яка встановлена до виплати рішенням суду у справі №460/602/23.

Тобто, пенсійним органом було виконано рішення суду та донараховано і виплачено 2000 грн у квітні 2024 року разом з пенсією за поточний місяць.

Як вірно вказує суд першої інстанції, зі змісту прохальної частини заяви про встановлення судового контролю судом встановлено, що позивач просить встановити відповідачу строк для подачі звіту про виконання рішення суду, що передбачено статтею 382 КАС України. Разом з тим, аргументом для її подання є припинення виконання рішення суду, а саме припинення з 01.03.2024 виплати щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, тобто протиправність дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Апеляційний суд погоджується, що підстави, зазначені в заяві, не дають суду можливості для застосування судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного статтею 382 КАС України, оскільки за наведених підстав КАС України передбачає іншу форму судового контролю.

Також апеляційний суд наголошує, що відповідно до правових висновків Конституційного суду України, викладених у рішенні від 26 грудня 2011 №20-рп/2011 передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Колегія суддів резюмує, щ оскільки позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного статтею 382 КАС України, відсутні підстав для встановлення такого судового контролю за виконанням судового рішення у справі №460/602/23, а тому заява задоволенню не підлягає.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року з питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах в справі №460/602/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. Б. Заверуха
В. С. Затолочний