Справа № 160/7908/24
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2024 рокуСправа №160/7908/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
Обставини справи: 27.03.2024 року за допомогою системи "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 30.01.1988 року по 29.06.1988 року, з 28.07.1992 року по 04.01.1993 року, з 24.01.1995 року по 23.07.1995 року, з 14.07.1997 року по 30.09.1999 року, з 27.08.2003 року по 17.11.2006 року, з 29.06.2010 року по 31.05.2022 року, період проходження військової служби з 17.11.1985 року по 28.12.1987 року та до загального страхового стажу період роботи з 02.01.2001 по 31.12.2001 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.
Ухвалою суду від 02.04.2024 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
12.04.2024 року від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позов, в якому зазначено зокрема наступне. Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Заява Позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.03.2024 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. З огляду на вищезазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не розглядало заяву Позивача про призначення пенсії по суті та не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії. Довідки, які підтверджують пільговий характер роботи в оспорюванні періоди Позивачем не надано. Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 , Позивач в період з 17.11.1985 по 28.12.1987 проходив строкову військову службу. У зв`язку із відсутністю підтвердження пільгового стажу роботи за Списком № 2 в період до початку проходження військової служби, відсутні підстави для зарахування періоду проходження військової служби до пільгового стажу роботи за Списком № 2. Враховуючи вище викладене, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. 2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 30.01.1988 року по 29.06.1988 року, з 28.07.1992 року по 04.01.1993 року, з 24.01.1995 року по 23.07.1995 року, з 14.07.1997 року по 30.09.1999 року, з 27.08.2003 року по 17.11.2006 року, з 29.06.2010 року по 31.05.2022 року, період проходження військової служби з 17.11.1985 року по 28.12.1987 року. Відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право), страховий стаж ОСОБА_1 складає 30 років 11 місяців 06 днів, пільговий стаж за Списком №2 відсутній, що не дає права для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.114 Закону №1058.
Станом на 18.07.2024 року відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на адресу суду не надходив.
Статтею 261 КАС України визначенні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (ч.1). Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.2).
Відповідно до положень ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі) та законодавчу встановлену послідовність надання письмових заяв по суті, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 26.02.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Надана ОСОБА_1 заява від 26.02.2024 року та надані до неї документи розглядались за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 04.03.2024 року № 46, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовив Позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Так, в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.03.2024 року № 46 зазначено зокрема наступне.

Дата звернення до територіальних органів ПФУ - 26.02.2024.

Відповідно до п.2 пп.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці

- за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Страховий стаж особи з урахуванням інформації в індивідуальних відомостях про застраховану особу становить 30 років 11 місяців 06 днів.

Підтверджений пільговий стаж особи - відсутній.

До страхового стажу не зараховано:

- період роботи, відображений у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 15.03.1988, а саме: 01.08.1995 по..., оскільки відсутній запис про звільнення,

- період роботи, відображений у вкладиші до трудової книжки серії НОМЕР_4 , а саме: 02.01.2001 по 31.12.2001, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні нарахування та сплата страхових внесків до органів Пенсійного фонду України.

В наданому заявником пакеті документів для призначення пенсії за віком за Списком №2 відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів згідно додатку 5 пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідний записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Також, наказ про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці у 2012 році від 21.11.2012 № 18 6/1010 не завірено підписом відповідальної особи та печаткою підприємства.

Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю пільгового стажу роботи, передбаченого статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Не погоджуючись із рішенням про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд зазначає наступне.

Щодо не зарахування до загального страхового стажу період роботи з 02.01.2001 по 31.12.2001 року.

Так в оскаржуваному рішенні зазначено, що зазначений період роботи не зараховано, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні нарахування та сплата страхових внесків до органів Пенсійного фонду України.

З приводу цього суд зазначає наступне.

Статтею 8 Закону № 1058-ІV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом ст. 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІVвідповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Відтак, фактично внаслідок невиконання Приватним підприємцем ОСОБА_2 обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Водночас, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємствами по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначені пенсії позивача періодів його роботи на таких підприємствах.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 20 березня 2019 року № 688/947/17, від 27 березня 2018 року (справа № 208/6680/16-а(2а/208/245/16)) та від 24 травня 2018 року (справа № 490/12392/16-а).

До заяви про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 позивачем подано вкладиш в трудову книжку колгоспника НОМЕР_4 від 04.10.1999р., 02.01.2001 прийнято на посаду майстра у борошномельний цех за трудовим договором №62 від 01.02.2002 (приватний підприємець ОСОБА_2 ), трудовий договір зареєстровано 06.03.2002р., 26.08.2003 звільнений з посади майстра за власним бажанням.

Враховуючи наведене, не сплата страхових внесків не є підставою для не включення відповідних періодів роботи до загального страхового стажу позивача, оскільки відповідно до ст. 62 Закону № 1058-ІV основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка працівника.

Відтак, зазначений період роботи повинен бути зарахований відповідачем до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи позивача (з 30.01.1988 року по 29.06.1988 року, з 28.07.1992 року по 04.01.1993 року, з 24.01.1995 року по 23.07.1995 року, з 14.07.1997 року по 30.09.1999 року, з 27.08.2003 року по 17.11.2006 року, з 29.06.2010 року по 31.05.2022 року).

Так, згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до трудових книжок серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_4 позивач працював:

Радгосп «Петровського»:

- з 30.01.1988 року по 29.06.1988 року «електрогазозварник»

Автоколона Межівського РСС:

- з 28.07.1992 року по 04.01.1993 року «електрозварник»

Межівський комбінат хлібопродуктів:

- з 24.01.1995 року по 23.07.1995 року «електрогазозварник»

- з 14.07.1997 року по 30.09.1999 року «зварник» (архівні довідки від 24.07.2023 року № У-273, від 25.07.2023 року № У-274, від 26.07.2023 року № У-419-23, У-420-23).

ТОВ «Красноармійська кондитерська фабрика»:

- з 27.08.2003 року по 17.11.2006 року «електрозварник ручної зварки»

ВАТ «Енергопостачальна компанія» «Дніпрообленерго» (АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі»):

- з 29.06.2010 року по 31.05.2022 року «електрогазозварник».

Відтак позивач на посадах «електрогазозварник» та «електрозварник».

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі також - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

На час роботи Позивача діяли Списки 1 та 2 затвердженні постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 та постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.

Розділом XXXII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, передбачалися професії «електрогазозварювальник», «електрозварювальник».

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварювальник» та «електрогазозвазозварники».

Розділом XXXIII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, передбачалися професії «електрогазозварювальник», «електрозварювальник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, передбачені професії «електрогазозварювальник», «електрозварювальник».

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника.

Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Враховуючи вище викладене, професія професії «електрогазозварювальник» та «електрозварювальник» передбачена всіма Списками № 2 затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 та постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.

Також судом встановлено, що згідно наказу «Про результати проведення атестації робочих місць за умови праці у 2012 року» від 21.11.2012 року № 1518б/1010, виданий ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» (реорганізоване у АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі»), відповідно до якого, професія «електрогазозварник» атестована.

Щодо того, що наказ про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці у 2012 році від 21.11.2012 № 18 6/1010 не завірено підписом відповідальної особи та печаткою підприємства.

Відповідно до п. 58-62 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а (Провадження № 11-1207апп19), щодо проведення атестації робочого місця відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоди його роботи з 30.01.1988 року по 29.06.1988 року, з 28.07.1992 року по 04.01.1993 року, з 24.01.1995 року по 23.07.1995 року, з 14.07.1997 року по 30.09.1999 року, з 27.08.2003 року по 17.11.2006 року, з 29.06.2010 року по 31.05.2022 року, а тому останні мають бути зараховані до пільгового стажу.

Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №2 період проходження військової служби з 17.11.1985 року по 28.12.1987 року.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , Позивач проходив строкову військову службу з 17.11.1985 року по 28.12.1987 року.

В період проходження позивачем військової служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.72 року № 590 (далі - Положення № 590).

Відповідно до підпунктів "з" та "к" ч. 1 п. 109 Положення № 590, крім роботи робочим або службовцем в загальний стаж роботи зараховуються також навчання в училищах системи професійно-технічної освіти; служба в складі Збройних Сил СРСР.

Частиною 3 п. 109 Положення № 590 визначено, що при призначені пенсії на пільгових умовах або в пільгових розмірах період служби в складі Збройних Сил СРСР прирівнюється за вибором особи, яка звернулася за пенсією, до роботи, яка передувала цьому періоду або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду, а період навчання в ПТУ прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Отже, законодавством, чинним до 1 січня 1992 pоку, було передбачено, що під час призначення пенсій на пільгових умовах або в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР прирівнювалась за вибором особи, яка звернулась за пенсією, до роботи, яка передувала службі, або до роботи, яка слідувала за нею, а навчання, зокрема в професійно-технічних училищах, прирівнювалося до роботи, яка слідувала за закінченням навчання.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 , Позивач з 30.01.1988 року зарахований до Радгосп «Петровського» на посаду «електрогазозварник».

Враховуючи вище викладене, після завершення військової служби Позивач працевлаштувався на посади, які дають право на призначення пенсії за Списком № 2 отже, із врахуванням ч. 3 п. 109 Положення № 590, має право на зарахування періоду проходження військової служби з 17.11.1985 року по 28.12.1987 року до пільгового стажу роботи за Списком № 2.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" викладеному у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 04.03.2024 року № 46 протиправними та скасувати рішенні про відмову у призначенні пенсії від 04.03.2024 року №46.

За загальним правилом, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень. Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

В даному випадку, права позивача порушуються не діями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні пенсії, а рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 04.03.2024 року № 46, у зв`язку з чим суд вважає необхідним залишити вимоги про визнання дій протиправними без задоволення.

На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.03.2024 року №46, яким не зараховано до стажу позивача спірні періоди роботи, що стало підставою для відмови в призначенні пенсії.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду, суд зазначає наступне.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, задовольняє вказану позовну вимогу та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.02.2024 року.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд зобов`язує саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат. У відповідності до статті 139 КАС України судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 1211.20 грн. підлягають стягненню з відповідача-2.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, ХАРКІВСЬКА область, місто ХАРКІВ, майдан СВОБОДИ) про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, ХАРКІВСЬКА область, місто ХАРКІВ, майдан СВОБОДИ) зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 30.01.1988 року по 29.06.1988 року, з 28.07.1992 року по 04.01.1993 року, з 24.01.1995 року по 23.07.1995 року, з 14.07.1997 року по 30.09.1999 року, з 27.08.2003 року по 17.11.2006 року, з 29.06.2010 року по 31.05.2022 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 15.03.1988 та архівної довідки від 25.07.2023 №У-274.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, ХАРКІВСЬКА область, місто ХАРКІВ, майдан СВОБОДИ) зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період проходження військової служби з 17.11.1985 року по 28.12.1987 року згідно військового квитка серії НОМЕР_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, ХАРКІВСЬКА область, місто ХАРКІВ, майдан СВОБОДИ) зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) період його роботи з 02.01.2001 по 31.12.2001 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, ХАРКІВСЬКА область, місто ХАРКІВ, майдан СВОБОДИ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 26.02.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, ХАРКІВСЬКА область, місто ХАРКІВ, майдан СВОБОДИ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко