Справа № 608/888/24
Суддя: Яковець Н. В.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року Справа № 608/888/24

Номер провадження2-а/608/26/2024

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Яковець Н. В.

за участі секретаря Олійник О.С.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Чорткові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправними дій працівника поліції, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправними дій працівника поліції, визнання незаконною та скасування постанови серії БАД №936413 від 22 березня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення до притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

В обґрунтування позову вказує, що 22 березня 2024 року ПОГ СВГ ВП ПП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ст. лейтенантом поліції Антонюком П.Я. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД№ 936413. Із постанови вбачається, що 22.03.2024 року о 00-05 годин в с. Угринь по вул. Об`їзна 1 автодорога М-19 водій ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому 23.06.2023 року Ковельським міськрайонним судом був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік, чим порушив вимоги п.2.1 (а) ПДР України та п.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух» та його було притягнуто до відповідальності передбаченої ч.4 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 гривень. При зупинці транспортного засобу, яким він керував, поліцейський в грубій формі, без будь-яких пояснень про причину зупинки транспортного засобу пред`явив вимогу надати посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль та страховий поліс. Дана вимога не була виконана ним, оскільки працівником поліції після зупинки транспортного засобу не було повідомлено жодних підстав для зупинки транспортного засобу. Також працівниками поліції не було виконано його прохання продемонструвати зафіксовані будь-якими технічними приладами фіксації факт порушення ним правил дорожнього руху, які стали причиною зупинки автомобіля, яким він керував. Тривалий час, вже після зупинки автомобіля і розмови з поліцейськими відеокамери поліцейських не були ввімкнені, при тому що поліцейські повідомили про проведення по відношенню до нього превентивних заходів, визначених статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідачем не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З винесеною постановою не згідний, оскільки вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

22 березня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Яковець Н.В.

08 квітня 2024 р. ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк на усунення недоліків.

25 квітня 2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

29 квітня 2024 р. від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції поступило клопотання про заміну неналежного відповідача на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, вказуючи на те, що оскаржувана постанова винесена ПОГ СВГ ВППП Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2 , ні Департамент патрульної поліції, ні УПП в Тернопільській області ДПП не входять до структури підрозділів ГУНП.

03 травня 2024 р. ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області замінено первісного відповідача ПОГ СВГ ВППП Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2 та Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на належного відповідача у справі Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (м.Тернопіль, вул. Валова, 11).

15 травня 2024 р. Головне управління Національної поліції в Тернопільській області подали відзив на позов, вказавши, що з даним позов не погоджуються з наступних підстав. 22.03.2024 року поліцейським офіцером громади СВГ ВПГІП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції винесено постанову серії БАД №936413 від 22.03.2024 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП і накладено штраф в розмірі 20400 гри. на гр. ОСОБА_1 , котрий керував транспортним засобом Шкода Октавіа д.н.з. НОМЕР_2 будучи особою, яка позбавлена такого права за рішенням суду. Відповідно до норм п. 2.1 а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Вимогами п. 2.4 а) ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Факт відсутності права керування не заперечується і самим позивачем в тексті позовної заяви, а отже даний факт не є предметом спору.

На своє виправдання позивач зазначає, що на його думку безпідставна зупинка унеможливлює перевірку у нього документів водія. З даного приводу звертаємо увагу на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 02.12.2019 по справі № 766/10693/19, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Тому, право інспектора поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб не пов`язується з обов`язком доводити, що зупинка транспортного засобу була законною. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №686/15383/17, від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17, від 21 листопада 2018 року у справі №465/6677/16-а. Отже, зупинка позивача була цілком законною, оскільки, як вказано в тексті позову та зафіксовано в оскаржуваній постанові керування позивачем здійснювалось об 00.05 год., а вказаний час підпадає під дію комендантської години (з 00.00 год. по 05.00 год.) котра введена на території Тернопільської області у зв`язку із воєнним станом в країні та передбачає обмеження в пересуванні в цей час. Просять відмовити у задоволенні позову та розгляд проводити у відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.

Позивач в судове засідання не з`явився. 12 липня 2024 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог.

В судове засідання представник відповідача Головне управління Національної поліції в Тернопільській області не з`явився, в поданому відзиві просив розгляд справи проводити у його відсутність, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КупАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виноситьпостанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).

Тобто, саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Дослідивши письмові докази: копію постанови, винесеної 22.03.2024 ПОГ СВГ ВП ПП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ст. лейтенантом поліції Антонюк П.Я. про накладення на позивача адміністративного стягнення, додані матеріали, судом встановлено, що винесеною 22 березня 2024 року постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 936413 на позивача ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. У постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 22.03.2024 о 00.05 год в с. Угринь по вул. Об`їзна здійснював рух транспортним засобом Skoda Octavia номерний знак НОМЕР_1 , при цьому 23.06.2023 р. Ковельським міськрайонним судом був позбавлений права керування транспортним засобом на строк один рік, чим порушив вимоги п. 2.1. «а» ПДР та п.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно із ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 126 КУпАП, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем, не маючи права керування даним транспортним засобом.

На підтвердження складу правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП відповідачем не наданий суду відеозапис події з нагрудної камери поліцейського і копію постанови судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.06.2023 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування строком на один рік.

Оскільки під час розгляду судом даної адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами не доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема, не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про те що позивачем скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.126 КУпАП, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити шляхом скасування спірної постанови про адміністративне правопорушення.

Позивачем не заявлено про стягнення з відповідача сплаченого при звернені до суду судового збору, позов задоволено, тому суд відповідно до вимог ст.139 КАС України залишає судові витрати за позивачем.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 132, 134, 139, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 126, 245, 247 п.1, 280, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правиламидорожнього руху України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 936413 від 22 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень і закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Рішення набрало законної сили «____» __________________ 2024 року.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 608/888/24, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано "____"_______________2024 р.

Секретар: