Справа № 300/3184/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" липня 2024 р. справа № 300/3184/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі ордера про надання правничої допомоги діє адвокат Коливай Сергій Васильович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання надати відстрочку від призову під час мобілізації, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого на підставі ордера про надання правничої допомоги діє адвокат Коливай Сергій Васильович, звернулася в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі по тексту також відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.03.2024 про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-XII та не надання довідки за встановленою формою про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-XII ОСОБА_1 як особі, здобувачу вищої освіти за денною формою навчання;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-XII, який здобуває вищу освіту за денною формою освіти та довідку за встановленою формою про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-XII.
Мотивуючи свою позицію позивач покликається на підпункт 8 пункту 1 "Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 за №1487), згідно якого призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Також, позивач звертає увагу, що законодавством не передбачено встановленого типового зразка заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
ОСОБА_1 вказує, що засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідача заяву від 30.03.2024, що, на переконання останнього, є належним способом подання заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Окрім цього, позивач зазначає, що за приписами пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 за №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
З урахуванням зазначеного ОСОБА_1 вважає, що відповідач після отримання заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації повинен був прийняти рішення за наслідками розгляду цієї заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову.
Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.03.2024 про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі статті 23 Закону №3543-XII та не надання довідки за встановленою формою про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі частини 3 статті 23 Закону №3543-XII ОСОБА_1 як особі, здобувачу вищої освіти за денною формою навчання, позивач звернулася до суду із адміністративним позовом.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами (а.с.17 ).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 21.05.2024 (а.с.21-33).
Як зазначає ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач до заяви від 30.03.2024 долучив повідомлення про зміну облікових даних від 29.03.2024 за №61-18/1530, згідно якого ОСОБА_1 навчається на 1 курсі магістратури (ФПН) денної форми навчання, на підставі наказу за №532/7 від 29.09.2023, що суперечить повідомленню Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу про зміну облікових даних ОСОБА_1 від 08.02.2024 за №61-18/539, де вказано про відрахування позивача з 26.01.2024, за непредставлення магістерської роботи (ФПН), на підставі наказу від 30.01.2024 за №90/7. Відповідач вказує, що з урахуванням зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_2 надав позивачу відповідь з рекомендацією прибути особисто, оскільки чинним законодавством України не встановлено порядок надання і реалізації права на відстрочку громадянам у дистанційному порядку чи шляхом листування.
З огляду на викладене ІНФОРМАЦІЯ_2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
21.05.2024 на адресу суду надійшли пояснення ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.36-45), в яких відповідач вказав, що чинним законодавством не встановлено типового переліку документів для встановлення відстрочки на підставі норм статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-ХІ, таким чином для реалізації права на відстрочку беруться до уваги документи, які підтверджують факт реалізації права на відстрочку за конкретною нормою вищезазначеної статті Закону. Також відповідач зазначив, що з метою покращення якості здійснення діловодства, а також надання послуг громадянам, встановлено типову форму заяви (копія додається) щодо реалізації права на відстрочку на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-ХІ.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно відомостей тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 04.09.2023 за №3/2/2159 ОСОБА_1 з 20.11.2013 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.12- зворотній бік а.с.12).
30.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з частиною 3 статті 23 Закону 3543-XII як здобувач вищої освіти, який у 2023 році вступив до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу та навчається на 1 курсі магістратури за денною формою навчання (а.с.10, 27).
Позивачем до заяви від 30.03.2023 долучено наступні документи:
- оригінал Повідомлення про зміну облікових даних від 29.03.2024 за №61-18/1530, виданого Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу, та згідно якого ОСОБА_1 навчається на 1 курсі магістратури (ФПН) денної форми навчання, строк закінчення університету 31.01.2025 (а.с.28);
- витяг з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявність судимості", відповідно до якого ОСОБА_1 станом на 28.03.2024 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.32);
- виписку з Реєстру документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 29.03.2024 за №167819 (а.с.33);
- копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 21.12.2005 (а.с.31);
- копію РНОКПП ОСОБА_1 (а.с.30);
- копію Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 04.09.2023 за №3/2/2159 (а.с.12, 29).
Листом від 08.04.2024 за №1/5/1217 відповідач повідомив позивачу, що для отримання та реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав визначених статтею 23 Закону №3543-XII, ОСОБА_1 необхідно особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 , написати заяву встановленого зразка і надати належним чином оформлені документи (оригінали або нотаріально посвідчені копії документів), які підтверджують право на надання відстрочки (а.с.11).
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.03.2024 про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі статті 23 Закону №3543-XII та не надання довідки за встановленою формою про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі частини 3 статті 23 Закону №3543-XII ОСОБА_1 як особі, здобувачу вищої освіти за денною формою навчання, звернулася до суду за захистом свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до статті 244 КАС України, суд вирішуючи питання, яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин та враховуючи період, в якому тривали спірні правовідносини, а також дати застосування фінансових санкцій зазначає, що до правовідносин між сторонами підлягають застосуванню норми права, які діяли в часі на момент їх виникнення.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 1 і 2 статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина 4 статті 2 Закону №2232-ХІІ).
Згідно із частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;
призовники - особи, приписані до призовних дільниць;
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
ОСОБА_1 має військове звання солдат та перебуває у запасі, вказана обставина підтверджується записом у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного від 04.09.2023 за №3/2/2159 (а.с.12).
Наведені вище обставини свідчать про те, що позивач є військовозобов`язаним в розумінні частини 9 статті 1 Закону №2232-XII.
У статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 за №1932-XII (надалі по тексту також Закон №1932-XII) визначено терміни "особливий період" і "воєнний стан".
Так, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
Серед видів військової служби, згідно частини 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ, поряд з іншими, розрізняють військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
За змістом частини 1 статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Нормативно-правовим актом, який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, є Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-XII.
Абзац 4 статті 1 Закону 3543-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано
Приписами частини 2 статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
У відповідності до частин 5 та 6 статті 4 Закону №3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.
Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, згідно абзацу 1 частини 1 вищевказаної статті громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Під час мобілізації громадяни на виконання положень частини 3 статті 22 Закону №3543-XII зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту (частина 5 статті 22 Закону №3543-XII).
Статтею 23 Закону №3543-XII передбачено відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 23 Закону №3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає наступне.
Відповідач у відзиві на позов зазначає, що на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшло повідомлення Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу про зміну облікових даних ОСОБА_1 від 08.02.2024 за №61-18/539, де вказано про відрахування позивача з 26.01.2024, за непредставлення магістерської роботи (ФПН), на підставі наказу від 30.01.2024 за №90/7.
На підтвердження зазначеної обставини відповідач надав суду копію повідомлення Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу про зміну облікових даних ОСОБА_1 від 08.02.2024 за №61-18/539 (а.с.39).
Разом з тим, в матеріалах адміністративної справи наявний оригінал Повідомлення про зміну облікових даних від 29.03.2024 за №61-18/1530, видане Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу, згідно якого ОСОБА_1 навчається на 1 курсі магістратури (ФПН) денної форми навчання, строк закінчення університету 31.01.2025 (а.с.28).
"Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 за №1487 (надалі по тексту також Порядок №1487), визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з підпункту 8 пункту 1 "Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (додаток 2 до Порядку №1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
З урахуванням зазначеного, військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 судом витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_4 письмові пояснення, в яких необхідно зазначити, яка норма матеріального права визначає:
Відповідач у письмових поясненнях, які надійшли на адресу суду 21.05.2024 вказав, що "чинним законодавством не встановлено типового переліку документів для встановлення відстрочки на підставі норм статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-ХІ, таким чином для реалізації права на відстрочку беруться до уваги документи, що підтверджують факт реалізації права на відстрочку за конкретною нормою вищезазначеної статті Закону" та зазначив наступне "З метою покращення якості здійснення діловодства, а також надання послуг громадянам, встановлено типову форму заяви (копія до відзиву додається) щодо реалізації права на відстрочку на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-ХІ" (а.с.37).
Суд констатує, що відповідач не зазначив яким нормативно правовим актом встановлена типова форма заяви, копія якої долучена ІНФОРМАЦІЯ_2 до письмових пояснень, які надійшли на адресу суду 21.05.2024 (а.с.38).
Варто зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 за №560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" встановлено форму заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", однак чинним на момент виникнення спірних правовідносин (30.03.2024) законодавством питання щодо форми заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та переліку документів, які подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону №3543-ХІ не було врегульовано.
Відповідач не повідомив, яким саме відомчим нормативно-правовим актом затверджена форма заяви, яку представив суду як взірець (а.с.38).
Крім того, станом на дату ухвалення судового рішення (19.07.2024), відповідач так і не надав суду пояснення якими нормами матеріального права визначено обов`язок у спірному випадку військовозобов`язаного прибути до відповідача "особисто".
Суд зазначає, що Порядок №1487 не визначає конкретних способів надання документів, що підтверджують саме право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації (власноручно, поштою, тощо).
При цьому, обов`язок "особисто повідомити" та "особисто прибути" не є тотожним у спірних правовідносинах.
Зокрема, суд звертає увагу, що в підпунктах 6, 7 пункту 1 "Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (додаток 2 до Порядку №1487), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, обов`язки військовозобов`язаних викладені як обов`язок "особисто прибути до", а у підпункті 8 пункту 1 зазначених Правил обов`язок військовозобов`язаних викладений як обов`язок "особисто повідомити", тобто нормотворень (Уряд України) розмежовує такі поняття (обов`язки військовозобов`язаних) як "особисто повідомити" та "особисто прибути", та випадки у яких необхідно "особисто повідомити" та "особисто прибути".
В котре повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що ОСОБА_1 особисто, тобто за його підписом засобами поштового зв`язку направив до ІНФОРМАЦІЯ_4 заявою від 30.03.2024 про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з частиною 3 статті 23 Закону 3543-XII як здобувач вищої освіти, який у 2023 році вступив до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу та навчається на 1 курсі магістратури за денною формою навчання (а.с.10, 27).
При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідачем не ставиться під сумнів обставину підписання позивачем заяви та направлення ним такої заяви особисто, а також не розкрив власне обґрунтування, яке б спростовувало ідентифікацію такої події як "особисте повідомлення".
З урахуванням зазначеного суд вважає, що відповідач не довів не дотримання військовозобов`язаним процедуру особистого повідомлення шляхом подання (направлення) заяви з відповідними документами, які підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до пункту 19 Порядку №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно з пункту 4 "Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (додаток 2 до Порядку №1487) громадяни, які ухиляються від військового обліку, навчальних (перевірочних) або спеціальних зборів, від призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, несуть кримінальну відповідальність.
Таким чином, порушення військовозобов`язаними вимог правил військового обліку має наслідком настання відповідальності згідно із законом.
Тобто, порушення позивачем вимог правил військового обліку може мати наслідком настання відповідальності, однак це не може бути підставою для не розгляду по суті його заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до пунктів 1, 8, 9, 11 "Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 за №154 (надалі по тексту також Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі по тексту також - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (надалі по тексту також - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (надалі по тексту також - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, крім іншого: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, окрім іншого: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Зважаючи на зазначені норми, суд звертає увагу на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання поштою від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та відповідних документів, повинен розглянути таку заяву із прийняттям рішення.
Разом з цим, відповідач на заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та доданих документів, надав письмову відповідь, однак рішення по суті порушеного питання не прийняв.
Суд наголошує, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.
Відповідач не надав доказів розгляду заяви позивача із прийняттям одного із рішень.
Відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивованої відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
На переконання суду, в розумінні приписів пункту 9 Положення №154 і пункту 1 частини 3 статті 23 Закону №3543-XII "оформлення" відстрочки від призову під час мобілізації, вичиняється у формі рішення про надання відстрочки, а "відмова в оформленні" рішення про відмову у наданні такої відстрочки.
При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно з частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Оскільки відповідач належним чином не розглянув заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та не прийняв одне із рішень, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, то суд в контексті спірних правовідносин може лише зобов`язати відповідача розглянути по суті заяву позивача, за результатами розгляду якої відповідачу необхідно прийняти відповідне рішення.
Отже, для захисту порушеного права позивача належить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву позивача від 30.03.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Щодо позовних вимог, у яких позивач просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", така вимога задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною. Суд враховує, що відсутні підстави вважати, що за результатами розгляду заяви позивача будуть порушені його права.
Решта доводів сторін висновків суду та рішення по суті спору не змінюють.
Згідно з вимогами частини 1, 2статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів, зібраних у справі, суд дійшов переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція до платіжної інструкції від 18.04.2024 за №0.0.359501145.1 (а.с.6).
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).
Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини ІНФОРМАЦІЯ_4 , понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 гривень, що пропорційно становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.
Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.03.2024 про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за № 3543-XII.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 віл 30.03.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-XII, за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) с. Гринява, Верховинський район, Івано-Франківська область, 78734;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ), АДРЕСА_1 .

Суддя Чуприна О.В.