Справа № 523/747/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 523/747/24

Головуючий в 1 інстанції: Середа І. В.

Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Качуренко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 03 травня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в якому просить про визнання протиправною та визнання постанови про накладення адміністративного стягнення за адміністративне порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному і, за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 8500 грн та закриття провадження у і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що він є власником вантажного транспортного засобу трьохвісного вантажного сідлового тягача марки MAN TGX 26.440, державний номер НОМЕР_1 та трьохвісного напівпричіпу -контейнеровозу марки FRUEHAUF державний номер НОМЕР_2 , що складає загальний шестивісний склад (сцепку) із двох ТЗ. Перевезення вантажів здійснюється нероздільно тягачем та причіпом (напівпричіпом). 25 грудня 2023 року відносно позивача складено оскаржувану постанову. В постанові не відображено (приховано) наявність при зважуванні в складі з тягачем ТЗ хвістного напівпричепу-контейнеровозу марки FRUEHAUF державний номер НОМЕР_2 , безпосередньо перевозився вантаж, адже, саме цьому транспортному засобу в сукупності з засобом-тягачем , відповідач провів вагове вимірювання. У порушення вимог пункту «б» пункту 22.5 ПДР, розрахунок відсотку перевищення ваги проводився відповідачем виходячи із нормативно допустимих для перевезення 40 тон, тоді як з урахуванням того, що транспортний засіб позивача складається з трьохвісного тягача та трьохвісного напівпричіпу контейнеровозу необхідно розраховувати з урахуванням допустимих 44 тон. З урахуванням вказаного відсоток перевищення відсутній, при припустимій для перевезення масі 44 тони перевозилося 42,3 тони. Також позивачем висловлено сумнів в правильності замірів та відповідності вимірювального пристрою технічним вимогам. Крім того, позивач заперечував проти його притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки на час перевірки та виявлення порушення відповідачем (30.11.23), транспортний засіб сідловий тягач марки MAN TGX 26.440, державний номер НОМЕР_1 , був зареєстрований на іншу особу (з 04.11.23 до 04.11.26 р), а саме на ОСОБА_2 .

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 03 травня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Постановити відносно судді Суворовського районного суду м. Одеси Середи Інни Володимирівни, окрему ухвалу щодо порушення нею норм матеріального та процесуального права, допущених при розгляді даної справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що працівником Укртрансбезпеки при складанні постанови не вірно визначені вагові, габаритні та інші парламенти транспортного засобу, тобто не визначив якими саме транспортними засобами за типом здійснювалося перевезення вантажу, що призвело до неправильного визначення відповідачем в постанові нормативно-вагових параметрів загальної маси транспортних засобів на рівні 40 тон, адже до транспортних засобів позивача як до трьохвісного автомобілю тягача з трьохвісним напівпричепом контейнеровозом повинні застосуватися нормативно-вагові параметри загальної маси транспортного засобу у 44 тони. Згідно з свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів вони є спеціалізованими трьох вісними вантажними напівпричепами контейнеровозами. Таким чином, позивачем не було збільшено дозволеного навантаження шляхом, як зазначає відповідач, переобладнання контейнерів. Також зазначено, що судом не розглянуто (проігноровано) клопотання позивача про огляд транспортного засобу, поданого в порядку ст.81 КАС України, та не надано йому будь-якої оцінки. Крім того, апелянт послався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи без участі сторін, вказуючи, що він не був присутній при розгляді справи з незалежних від них причин, оскільки фізично не змогли прибути до залу суду у, зв`язку з оголошеною 3 травня 2024 року повітряною тривогою з 10:50 по 12.:00 у зв`язку з чим будівля суду була зачинена.

01.07.2024 року на адресу суду від апелянта надійшли додаткові пояснення у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 грудня 2023 о 19 год 09 хв., за адресою М-30. Км81+024, Тернопільська область, Топал Іван допустив рух транспортного засобу MAN TGX 26.440 державний номер НОМЕР_1 із перевищенням параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.75% (2.3 тон), при дозволеній- максимальній фактичній масі 40 тон.

Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань; між вісями 1-2: 2590 мм, 2-3: 1350 мм, 3-4: 5600 мм, 4-5: 1320 мм; 5-6: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 5800 кг, 2 - 6150 кг, 3 - 10350 кг, 4 - 8150 кг, 5 - 8250 кг; 6 - 8150 кг; загальна маса 47 000кг.

Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса - 42300 кг.

Так, розрахунок перевищення за постановою АА № 00016353 виглядає наступним чином: 21 *% Перевищення = ((47000кг - 40000кг - 10%*47000кг)/40000кг)* 100%= =((7000кг-4700 кг)/40000 кг) *l00%= (2300 кг/40000кг)* 100% =5,75 %.

У зв`язку з перевищення вагових норм, 25.12.2023 року відповідачем прийнято постанову серії АА №00016353, якою до позивача застосовано відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 8500 грн., з якою позивач не погодившись звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є доведеним, а рішення суб`єкта владних повноважень є правомірним та відповідає вимогам закону.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює та визначає Закон України "Про дорожній рух".

Відповідно до статті 14 цього Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

У відповідності до пункту 1.3 ПДР установлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За визначенням, наведеним у постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" великовагові та великогабаритні транспортні засоби - це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" закріплено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

В свою чергу, у пункті 3 наведених Правил унормовано, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України.

Пунктом 22.1 розділу 22 "Перевезення вантажу" ПДР встановлено, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів, зокрема, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон для автомобільних доріг державного значення.

При цьому допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

За порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, статтею 132-1 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність.

Так частиною другою статті 132-1 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Дослідивши матеріали справи, а саме: постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії АА №00016353 від 21 грудня 2023 року колегією суддів встановлено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2.3 т), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон., у зв`язку з чим ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Факт перевищення загальної маси транспортного засобу підтверджує наявна в матеріалах справи інформаційна картка габаритно-вагового контролю, за якою загальна маса транспортного засобу склала 47 тон, тобто більше за максимально дозволену 40 тон.

Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; в; між вісями 1-2: 2590 мм, 2-3: 1350 мм, 3-4: 5600 мм, 4-5: 1320 мм; 5-6: 1310 мм; навантаженість вісь 1 - 5800 кг, 2 - 6150 кг, 3 - 10350 кг, 4 - 8150 кг, 5 - 8250 кг; 6 - 8150 кг; загальна маса кг.

Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного загальна маса - 42300 кг.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно Наказу №363 н/причеп-контейнеровоз транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів.

Згідно з положеннями п.п.17.2-17.5 Правил №363 забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Крім цього, відповідно до вимог п.17.15 Правил №363, після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача.

Колегією суддів, з матеріалів справи, зокрема, з фотознімків, доданих до оскаржуваної постанови, встановлено, що транспортний засіб (тягач) перевозив контейнер, до конструкції якого внесено зміни додано тентований верх.

Як вбачається з наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз переобладнаний для перевез. Конт. Тип А1 або доопр. (обріз до Н 2200 мм, з/безтентжонт. Тип 1А як кузова власн. вигот. для перев. Насиппн вант. (у т.ч. зернових культур) висн № 592956.

Апелянт зазначає, що у даному випадку перевезення здійснювалось напівпричепом-контейнеровозом, який є невід`ємною частиною спеціалізованого сідлового тягача з допустимою вагою перевезення 44000 кг.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи та зазначає, що відокремлення в п.22.5 Правил дорожнього руху законодавцем такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом, та встановлення іншого (вищого) вагового обмеження, може бути застосовано до спірних правовідносин та аналогічних ним лише у випадку здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням безпосередньо універсального контейнера, який є одиницею транспортного обладнання багаторазового використання, призначеного для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручного для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Так, Розділом 17 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтранса України від 14.10.1997 №363, передбачено, що універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

При цьому, матеріали справи не містять ТТН та позивачем як у суді першої так і суді апеляційної інстанції не зазначено та матеріали справи не місять інформації щодо вантажу, який перевозився позивачем. Документи, які підтверджують перевезення вантажу автомобільним транспортом у контейнері відсутні.

В свою чергу, саме собою зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу «напівпричіп - спеціалізований н/пр контейнеровоз» не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері.

Позивачем на площадку для перевезення контейнерів установлено кузов із переобладнаних контейнерів (зрізано їх верхню частину та накрито тентом) з метою збільшення ваги перевезення вантажу. Будь-яке маркування відсутнє. Така зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу.

Крім того, будь-яких доказів щодо здійснення позивачем вантажного перевезення саме змінним кузовом, ідентифікації такого кузова, доказів щодо придбання або використання змінного кузову до суду позивачем не надано.

Відповідно до вимог законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.

В справі відсутні жодні докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортними засобами, які належать позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнерах, згідно з їх призначенням.

Позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

При цьому, посилання апелянта на висновки викладені в рішеннях апеляційних судів щодо маркування контейнеру, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції помилково послався на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 814/1460/16, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки справи не є тотожніми.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не використовувався в момент зафіксованого порушення як контейнеровоз, тому фактична маса такого транспортного засобу повинна бути не більше 40 тон.

При цьому, судом першої інстанції правомірно вказано, що належний суб`єкт відповідальності є саме позивач, оскільки право користування оформлялося на користувача ОСОБА_4 з метою поїздки за кордон, а сам по собі факт передачі транспортного засобу іншій особі в користування, без внесення відомостей про це до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, не звільняє власника від відповідальності залежно від того, з чиєї вини невнесення відповідних відомостей до Реєстру мало місце.

Щодо відомостей зазначених в оскаржуваній постанові то колегія суддів вважає, що вона містить всі необхідні дані.

Так, механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком №1174, затвердженим постановою КМУ від 27.12.2019р.

Відповідно до п.7 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Пунктами 11-17 Порядку №1174 визначено, що автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, визначено Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021р. №512.

Пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Згідно п.2 Розділу ІІ Інструкції №512 уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

Пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Таким чином, враховуючи, що сформована системою в автоматичному режимі постанова виноситься без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачено пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції №512, а також враховуючи, що ні Порядком №1174, а ні Інструкцією №512 не передбачено перед винесенням постанови складення будь-яких інших матеріалів (актів, довідок зважування тощо), можливість перевірити правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП виникає у уповноваженої на те особи, в тому числі суду, на підставі дослідження інформації від автоматичних пунктів, яка передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Дослідивши наявну в матеріалах справи інформаційну картку габаритно-вагового контролю стосовно зафіксованої події адміністративного правопорушення, а також безпосередньо зміст спірної постанови колегія суддів доходить висновку, що з них являється за можливе встановити метадані, перелік яких визначено пунктом 15 Порядку №1174.

Процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/ коригувати або змінювати зміст такої постанови - є неможливим.

В спірній постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, повну масу транспортного засобу, навантаження на осі.

Колегія суддів доходить висновку, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення.

Між тим, Інструкція №512, не містить імперативної вимоги щодо необхідності зазначення в постанові всього обсягу інформації.

Порушення, за яке позивача постановою притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексних технічних засобів, які пройшли повірку у встановленому законодавством порядку.

Фіксація правопорушення в автоматичному режимі на автомобільній дорозі М-30, км +024, Тернопільська обл., здійснювалася приладом автоматичним для зважування транспортних засобів у русі WIM 76, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 076*002, є справним придатним до експлуатації, що підтверджується свідоцтвами про повірку № 2456 від 21.08.2023 року, № 1677 від 22.11.2023; 22-01/27312, 27313 від 30.08.2023 сертифікатом перевірки 19 ті UA.TR.001 62-21 Rev.O від 17.06.2020, UA.TR.001 100-21 Rev.O від 27.09.2021, UA.TR.001 90- Rev.O від 02.09.2021 щодо технічного засобу: «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі».

Колегією суддів встановлено, що розрахунок % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами здійснено за формулою відповідно до ДСТУ ОІМL R 134-1:2010. Державною службою України з безпеки на транспорті наведено відповідні розрахунки згідно спірної постанови, за наслідками дослідження яких у колегії суддів не виникає сумнівів у їх правильності.

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку, що Державною службою України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятого ним рішення, доведено рух транспортного засобу марки MAN TGX державний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом, із перевищенням нормативних параметрів, визначених п.22.5 ПДР України, за що спірною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на висновки викладені в рішеннях апеляційного суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначення апелянтом, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання позивача про огляд транспортного засобу, поданого в порядку ст.81 КАС України та не надано йому будь-якої оцінки, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки ухвалою Суворовського районного суду від 03.05.2024 року клопотання ОСОБА_1 про огляд транспортного засобу, як речового доказу залишено без задоволення, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що апелянт послався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи без участі сторін, вказуючи, що він не був присутній при розгляді справи з незалежних від них причин, оскільки фізично не змогли прибути до залу суду у, зв`язку з оголошеною 3 травня 2024 року повітряною тривогою з 10:50 по 12:00 у зв`язку з чим будівля суду була зачинена.

Надаючи оцінку таким доводам апелянта, колегія суддів приходить до наступного

При розв`язанні питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, у якій на початок судового засідання оголошено сигнал «повітряна тривога» суд має керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини, а обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та виходити з того, що відсутній учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

При цьому обставини оголошення сигналу «повітряна тривога» у певному регіоні слід вважати загальновідомими, тобто такими що не потребують доказування, а неявка у судове засідання учасників справи може бути спричинена такою надзвичайною ситуацією, яка об`єктивно унеможливлює завчасне подання клопотання про відкладення розгляду справи з цих причин.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 910/2116/21 (910/12050/21)

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає передчасним завершення розгляду справи 03.05.2024 року за відсутності представників сторін, які не мали можливості з`явитися у судове засідання з поважних причин через оголошення сигналу "повітряна тривога", що свідчить про неналежне виконання судом обов`язків із забезпечення всебічності, повноти і справедливості судового розгляду, а встановлені обставини є достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

У свою чергу, ч. 8 ст. 249 КАС України передбачено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати.

Адміністративний суд наділений диспозитивним правом постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, чи діяння яких визнаються протиправними, та/або допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 листопада 2019 року по справі № 1340/4560/18.

Реалізація такої процесуальної дії як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал, приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

За сукупності наведених обставин, колегія суддів не вбачає наявності підстав, визначених нормами статті 249 КАС України, для постановлення окремої ухвали, оскільки доводи апеляційної скарги в першу чергу свідчать про незгоду скаржника з оскаржуваним рішенням, процесуальне право на оскарження якого позивачем було реалізовано шляхом звернення із апеляційною скаргою.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції переглянувши рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги та у відкритому судовому засіданні, дотримав право учасників справи на розгляд справи за їх участю та надання відповідних пояснень по справі та за результатами розгляду справи апеляційний судом надана детальна правова оцінка доводам апелянта в порядку, який визначений процесуальним законом, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає необхідності реагування в порядку ст.249 КАС України.

Так, з урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині розгляду справи без участі сторін, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

При цьому, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята правомірно та скасуванню не підлягає, з підстав викладених вище.

Згідно п.2 ч.1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, ст.315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 03 травня 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі відмовити.

Клопотання ОСОБА_1 про прийняття відносно судді Суворовського районного суду м. Одеси Середи І. В. окремої ухвали залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 16 липня 2024 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова