Справа № 460/164/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/164/24 пров. № А/857/10481/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Глушка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження, в електронній формі, в м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року, ухвалене суддею Греська О.Р. у м. Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 460/164/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товару,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000161/2 від 27.10.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000226.

10 квітня 2024 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000161/2 від 27.10.2023.

Визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000226.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судовий збір у розмірі 2721 гривні 73 копійки.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки, у ньому відповідач не здійснив розрахунок митної вартості і не навів відповідні мотиви. При цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості товару, який імпортував позивач, ґрунтуються, виключно, на припущеннях відповідача та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважає, що позивач, під час митного оформлення, надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували, товар, що оцінювався та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості товару, що імпортував позивач, натомість, відповідач не довів правомірності коригування митної вартості товару, який імпортував позивач.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що, при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив, що подані до митного оформлення документи мають розбіжності, які позивач не усунув, а відтак, відповідач скористався правом на коригування митної вартості товару, який імпортував позивач.

З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняв в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач, на підставі рахунку № 5985/23 від 13.10.2023, придбав у компанії Wolfgang Loreth транспортний засіб «Opel Movano», VIN НОМЕР_1 , дата першої реєстрації 22.06.2019, вартість 9200,00 Євро.

Відповідно до довідки про транспортні витрати № 1628/2023 від 26.10.2023 вартість витрат на транспортування автомобіля Opel Movano, VIN НОМЕР_1 , рік випуску 2019, становить 200,00 Євро. Перевізник ОСОБА_2 .

26.10.2023 позивач подав до митного органу через уповноважену особу митну декларацію № 23UA85U3 для розмитнення вказаного вище транспортного засобу за митною вартістю 363 000,74 грн. (9200,00 Євро (ціна товару) + 200,00 Євро (витрати на транспортування до кордону України)х38,6171 (курс Євро щодо гривні).

Для визначення митної вартості товару обрав перший метод за ціною контракту.

Разом із митною декларацією позивач подав наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) № 5985/23 від 13.10.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 26.06.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 1628/2023 від 26.10.2023; висновок про вартість та якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 231023/010 від 23.10.2023; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № ПН181 від 23.10.2023; копія митної декларації країни відправлення № 23DE50E5 від 23.10.2023; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону FM751985 від 06.04.2018; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України ЕН781682 від 05.10.2010; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України МК498934 від 27.05.2017.

За результатами розгляду декларації митний орган надіслав декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів, а саме: 1) висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого товару; 2) копії митної декларації заявленої країни відправлення із зазначенням вартісних характеристик та з відмітками митної адміністрації країни відправлення; 3) документів щодо транспортних витрат за межами території України; 4) банківських платіжних документів/інших платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; 5) документів щодо ліцензійних платежів.

На електронне повідомлення митниці позивач 26.10.2023 надав відповідь, у якій зазначив про відсутність інших документів на підтвердження митної вартості ввезеного транспортного засобу.

27.10.2023 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000161/2.

У рішенні про коригування митної вартості товару відповідач вказав, що подані до митного оформлення документи містять неточності:

- у декларації митної вартості до ЕМД вказані ліцензійні платежі у розмірі 200 євро, що документально не підтверджені:

- у декларації митної вартості не зазначено транспортні витрати у розмірі 200 євро, згідно з довідкою про транспортні витрати від 26.10.2023 № 1628/2023;

- відсутні платіжні документи, що підтверджують вартість товару (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі), що ставить під сумнів достовірність митної вартості товару заявленої до митного оформлення та передбачено частиною першою ст. 368 МК України;

- наданий декларантом документ щодо вартості транспортування від 26.10.2023 № 1628/2023 не відповідає вимогам Правил заповнення декларацій митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296), а саме не вказано маршрут перевезення, протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідач визначив митну вартість товару на основі вартості аналогічного транспортного засобу (за маркою, моделлю, роком виготовлення, об`ємом двигуна, типом кузова) на рівні 21 500 євро, згідно з ціновою інформацією відкритого інтернет ресурсу www.mobile.de та вартості перевезення, згідно з довідкою про транспортні витрати від 26.10.2023 № 1628/2023 у розмірі 200 євро.

Того ж дня відповідач прийняв картку відмови №UA204000/2023/000226 у прийнятті митної декларації № 23UA85U3 від 26.10.2023 року.

30.10.2023 позивач подав митну декларацію №23UA35U0, на підставі якої відповідач випустив товар, що імпортував позивач, у вільний обіг.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що, для підтвердження заявленої митної вартості товару, який задекларований згідно із митною декларацією № 23UA85U3 від 26.10.2023 року, декларант має подати такі документи:

- висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого товару;

- копію митної декларації заявленої країни відправлення із зазначенням вартісних характеристик та з відмітками митної адміністрації країни відправлення;

- документи щодо транспортних витрат за межами території України;

- банківські платіжні документи/інші платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- документи щодо ліцензійних платежів.

При цьому, як встановив апеляційний суд із рішення UA204000/2023/000161/2 від 27.10.2023 про коригування митної вартості товару, витребування відповідачем вказаних вище документів зумовлено тим, що подані до митного оформлення документи мають неточності, зокрема:

- у декларації митної вартості до ЕМД вказані ліцензійні платежі у розмірі 200 євро, що документально не підтверджені:

- у декларації митної вартості не зазначено транспортні витрати у розмірі 200 євро, згідно з довідкою про транспортні витрати від 26.10.2023 № 1628/2023;

- відсутні платіжні документи, що підтверджують вартість товару (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі), що ставить під сумнів достовірність митної вартості товару заявленої до митного оформлення та передбачено частиною першою ст. 368 МК України;

- наданий декларантом документ щодо вартості транспортування від 26.10.2023 № 1628/2023 не відповідає вимогам Правил заповнення декларацій митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296), а саме не вказано маршрут перевезення, протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Щодо вказаних розбіжностей позивач пояснив що надав відповідачу документ про транспортні витрати, а також рахунок-фактуру про вартість товару.

Надаючи оцінку доводам сторін, щодо правомірності рішення відповідача про коригування митної вартості, апеляційний суд зазначає наступне.

Щодо транспортних витрат, то апеляційний суд зазначає, що законодавством, в тому числі Митним кодексом України, не визначено переліку документів, які підтверджують транспортні витрати. Поряд з цим, позивач надав відповідачу довідку про транспортні витрати від 26.10.2023 № 1628/2023, де у якості перевізника вказана приватна особа ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності виданої позивачем.

На думку апеляційного суду, позивач надав належні та достатні документи, які підтверджують транспортні витрати.

Що стосується тих обставин, що у декларації митної вартості до ЕМД вказані ліцензійні платежі у розмірі 200 євро, а про транспортні витрати у розмірі 200 євро, згідно з довідкою про транспортні витрати від 26.10.2023 № 1628/2023 не зазначено, то апеляційний суд звертає увагу на те, що 200 євро це вартість транспортних витрат, а ліцензійних платежів, оскільки, ні в довідці про транспортні витрати, ні в інших документах не зазначено, що позивач має сплатити ліцензійні платежів, більше того, позивач не укладав жодного ліцензійного договору.

Відповідач також зазначив, що позивач не надав до митного оформлення платіжних документів, що підтверджують сплату вартості товару, що ставить під сумнів достовірність митної вартості товару заявленої до митного оформлення.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що платіжні документи, є документами, які підтверджують митну вартість товару. За їх допомогою, митний орган може пересвідчитись, що покупець сплатив саме таку вартість товару, яка вказана у рахунку-фактурі.

Апеляційний суд встановив, що для митного оформлення імпортованого автомобіля позивач подав рахунок-фактуру (інвойс) № 5985/23 від 13.10.2023, де вказана вартість товару 9200 євро, однак платіжних документів, які підтверджують сплату цієї суми (чи будь якої іншої) позивач не надав.

Таким чином, на думку апеляційного суду, сумніви митного органу, щодо митної вартості товару, що вказана у митній декларації № 23UA85U3 від 26.10.2023 є обґрунтованими.

Тому, відповідач правомірно скористався, наданим Митним кодексом України, правом на визначення митної вартості товару.

Для визначення митної вартості товару відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідач у рішенні про коригування митної вартості ввезеного позивачем товару зазначив, що визначив митну вартість товару, на підставі цінової інформації з відкритого інтернет ресурсу www.mobile.de на рівні 21 500 євро.

Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Дослідивши характеристики автомобіля, що імпортував позивач та того, який за основу коригування брала митниця, апеляційний суд встановив, що їхні характеристики збігаються.

Зокрема, згідно із митною декларацією, позивач імпортував: Вантажний автомобіль OPEL MOVANO, ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 2299 см3, потужність - 125 KW, бувший у використанні, тип кузова - бортовий з подвійною кабіною, календарний рік виготовлення 2019». Аналогічні характеристики і в автомобіля, який за основу коригування брав відповідач.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару UA204000/2023/000161/2 від 27.10.2023 є обґрунтованим та прийнятим з дотриманням статей 53-55 МК України.

Цей висновок є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому її необхідно задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний суд не здійснює розподіл судових витрат, оскільки прийняв рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року в справі № 460/164/24 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товару відмовити.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до Рівненського окружного адміністративного суду для приєднання до матеріалів справи № 460/164/24.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
І. В. Глушко