Справа № 240/7989/24
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Житомир справа № 240/7989/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови надання безоплатного медичного обслуговування та забезпечення санаторно-курортним лікуванням у закладах охорони здоров`я, що належить до сфери управління МВС України у відповідності до вимог п.3 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Бюро економічної безпеки України" від 28.01.2021 №1151-ІХ та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України надати безоплатне медичне обслуговування та забезпечення санаторно-курортним лікуванням у закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління МВС України у відповідності до вимог п.3 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Бюро економічної безпеки України" від 28.01.2021 №1151-ІХ та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в податковій міліції. В подальшому, звертався із заявою щодо права на медичне обслуговування в Державній установі "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Житомирській області" та санаторно-курортне лікування, проте отримав відмову. Вважає вказані дії протиправними. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою судді від 29.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

22.05.2024 через ЄСІТС "Електронний суд" представником Міністерства внутрішніх справ України подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що право позивача на медичне обслуговування та пільгу на санаторно-курортне лікування МВС України не порушувалось і позивач може отримати їх відповідно до ст.ст.16, 33 Основ законодавства про охорону здоров`я в медичних закладах державної та комунальної власності за місцем проживання.

24.05.2024 представником відповідача до суду подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою судді від 29.05.2024 в задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Житомирській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

04.06.2024 позивачем направлено до суду відповідь на відзив.

17.06.2024 через ЄСІТС "Електронний суд" представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивач) у період з 02.09.1980 по 30.12.2005 проходив службу в органах внутрішніх справ України та податкової міліції ДПА України.

Згідно витягу з наказу Управління МВС України в Житомирській області від 24.01.2000 за №8 о/с звільнено із органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил, по статті 64 пункту "ж" (за власним бажанням) підполковника міліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника Червоноармійського районного відділу УМВС України, з 01.02.2000. Вислуга на день звільнення становить: календарна - 21 рік 04 місяці 00 днів.

05.02.2024 позивач звернувся до МВС України із заявою, в якій просив повідомити чи має він право на медичне обслуговування в Державній установі "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Житомирській області" та санаторно-курортне лікування.

В подальшому, відповідачем листом від 01.03.2024 за №6266/33-2024 повідомлено позивача, що прикріплення на безоплатне медичне обслуговування до ЗОЗ МВС зазначеної категорії осіб за рахунок видатків МВС є порушенням статті 51 Кодексу, оскільки особи рядового і начальницького складу податкової міліції, звільнені зі служби за віком, через хворобу, не були працівниками Міністерства, а МВС також не є правонаступником Державної фіскальної служби України, де вони проходили службу.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у безоплатному медичному обслуговуванні та забезпечення санаторно-курортним лікуванням у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне наголосити наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з набуттям чинності 25 березня 2021 року Закону України від 28 січня 2021 року №1150-ІХ «Про Бюро економічної безпеки України» (із змінами, далі - Закон №1150-IX), згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (із змінами і доповненнями, далі - Постанова №1200), абзацу другого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 року №395 «Питання Державної податкової служби» (із змінами і доповненнями), здійснюються відповідні заходи, пов`язані з реорганізацією (ліквідацією) Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), що передбачені Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 (із змінами, далі Постанова №1074).

Згідно з підпунктом 2 пункту 10 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1150-ІХ, Кабінету Міністрів України необхідно не пізніше восьми місяців з дня набрання чинності цим Законом забезпечити ліквідацію ДФС.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2021 року №510 «Про утворення Бюро економічної безпеки України», Кабінет Міністрів України постановив утворити Бюро економічної безпеки України (далі - Бюро) як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2021 року №761 «Про внесення зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 № 85», Кабінет Міністрів України постановив внести зміну в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 року №85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів», виключивши таку позицію: ...........................«ДФС 4604».

24 листопада 2021 року Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження №1493-р «Про початок діяльності Бюро економічної безпеки», згідно з яким погодився із пропозицією Бюро про початок його діяльності та можливість виконання функцій і завдань щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.

З огляду на відсутність згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 року №85 «Про Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів», визначеної чисельності працівників апарату та територіальних органів ДФС, а також відсутність у визначених Додатком № 3 до проекту Закону України №6000 від 15 вересня 2021 року «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (прийнятий Верховною Радою України 02.12.2021) видатків у 2022 році на утримання ДФС та реалізацію заходів з реорганізації (ліквідації) ДФС, станом на 01.01.2022 всі співробітники ДФС, у тому числі особи начальницького складу податкової міліції, а також ті, які входили до складу Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби, вивільнені.

Починаючи з 01.01.2022, Державною фіскальною службою України припинено виконання функцій органу виконавчої влади України.

Приписами пункту 348.1 статті 348 розділу ХVIII-2 «Податкова міліція та її завдання» ПК України та статті 1 Закону №1150- IX податкова міліція та БЕБ мають різні статуси, завдання та функції. Так, відповідно до вище вказаних законодавчих норм:

- податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову. кримінально-процесуальну та охоронну функції;

- Бюро економічної безпеки України - це центральний орган виконавчої влади, на який покладаються завдання щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави. Відповідно до покладених завдань Бюро економічної безпеки України виконує правоохоронну, аналітичну, економічну, інформаційну та інші функції.

Так, пунктом 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1150-ІХ встановлено, що за колишніми працівниками податкової міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб, встановлені Законом України «Про Національну поліцію».

Частиною 8 статті 95 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що громадяни України з числа колишніх поліцейських, які були звільнені зі служби за станом здоров`я, за віком, у зв`язку із скороченням штату, та члени їхніх сімей (дружина (чоловік), діти до 18 років, а в разі їх навчання у вищих навчальних закладах - до 23 років) мають право на медичне забезпечення в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України відповідно до умов, визначених частинами 1 - 7 цієї статті.

В свою чергу, абзацом 2 пункту 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1150-XI передбачено, що особам рядового і начальницького складу податкової міліції, звільненим із служби за віком, через хворобу, гарантується безоплатне медичне обслуговування у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України.

Інструкцією про порядок медичного обслуговування в закладах охорони здоров"я МВС, затвердженою наказом МВС України від 03.06.2016 №462, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 02.07.2016 за №912/29042 (далі - Інструкція №462), унормовано порядок медичного обслуговування певних категорій осіб, яким таке право встановлено відповідно до законодавства, та порядок їх прикріплення до закладів охорони здоров`я МВС.

Підпунктом 7 пункту 1 розділу ІІ Інструкції №462 встановлено, що право на медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я мають громадяни України з числа осіб, на яких, зокрема, поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

При цьому, суттєвою умовою для здійснення надання медичних послуг є перебування таких осіб на медичному обслуговуванні в закладі охорони здоров"я МВС, при звільненні зі служби.

Матеріалами справи встановлено, що позивач у період з 02.09.1980 по 30.12.2005 проходив службу в органах внутрішніх справ України та податкової міліції ДПА України.

Згідно витягу з наказу Управління МВС України в Житомирській області від 24.01.2000 за №8 о/с звільнено із органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил, по статті 64 пункту "ж" (за власним бажанням) підполковника міліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника Червоноармійського районного відділу УМВС України, з 01.02.2000.

При цьому, 29.12.2005 наказом Державної податкової адміністрації України №2456 позивача звільнено з органів податкової міліції у запас за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача, що підстава звільнення позивача, як з органів внутрішніх справ, так і з органів податкової міліції - за власним бажанням, за нормами пункту 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» від 28.01.2021 №1150-ХІ та частини 8 статті 95 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII виключає його право на безоплатне медичне обслуговування у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині не знайшли свого підтвердження та задоволенню не підлягають.

Варто зазначити, що Закон України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон України № 3551) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 12 Закон України № 3551, учасникам бойових дій надаються такі пільги, як безоплатне забезпечення санаторно-курортним лікуванням або одержання компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування. Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування визначаються Кабінетом Міністрів України

Так, Порядок забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 446 (із змінами) (далі - Порядок № 446).

Порядок №446 регулює саме механізм забезпечення Міноборони, МВС, Міністерством інфраструктури, Мін`юстом, СБУ, ДСНС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною фіскальною службою, в тому числі, осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів в частині гарантованого нормами п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону права на щорічне забезпечення санаторно-курортним лікуванням.

Відповідно до п. 2 Порядку №446, державні органи забезпечують путівками до санаторно-курортних закладів не більше одного разу на рік, зокрема, інвалідів із числа осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно п. 6 Порядку №446 за рахунок коштів, виділених з державного бюджету, безоплатними путівками до санаторно-курортних закладів забезпечуються, зокрема, інваліди з числа осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», - щороку (із січня по грудень).

Відповідно до п. 4 Порядку №446, путівки надаються особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, відповідно до медичних рекомендацій з урахуванням пільг, передбачених законодавством для конкретної категорії осіб, в порядку черговості у міру надходження путівок, зокрема: ветеранам військової служби, органів внутрішніх справ, податкової міліції, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби, служби цивільного захисту, Держспецзв`язку і членам їх сімей, особам, зазначеним у статтях 61 - 64 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", ветеранам війни та особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", - на підставі заяви, медичної довідки лікувальної установи за формою 070/о, посвідчення, яке дає право на пільги, та довідки з Пенсійного фонду України про отримання пенсії.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази належного звернення позивача до відповідної установи для отримання путівки санаторно-курортного лікування.

Таким чином, оскільки до відповідача письмової заяви з пакетом документів, визначеним п. 2 Порядку №446 та Положенням МВК від позивача не надходило, позовні вимоги про визнання неправомірною відмови в отриманні санаторно-курортного лікування є передчасними, оскільки така заява у встановленому законом порядку відповідачем не розглядалась.

Отже, виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги позивача є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У межах даного спору не встановлено протиправності або необґрунтованості дій відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця Академіка, 10, м. Київ, 01024. РНОКПП/), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

18 липня 2024 р.