Справа № 260/4627/24
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

17 липня 2024 рокум. Ужгород№ 260/4627/24

Закарпатський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Плеханової З.Б. розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову подану разом з позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2024 року представник позивача адвокат Іляшкович Н.В. звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, якою просить з метою забезпечення позову винести ухвалу якою : Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти певні дії щодо переміщення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі щодо оскарження дій (бездіяльності) щодо мобілізації та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування наданої заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що :

19 червня 2024 року позивач - ОСОБА_1 , звернувся до відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як чоловік, на утриманні якого перебуває троє дітей віком до 18 років.

05 липня 2024 року відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачу надано Повідомлення № 0778 про те, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 протоколом від 25.06.2024р. №5 йому відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із ненаданням документів визначених додатком 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 р. N 560, що підтверджують наявність підстав для відстрочки згідно п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Разом з повідомленням позивачу вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15.07.2024 р. на 09-00 год. Заявник зазначає, що має законні підстави для оформлення відстрочки від мобілізації та не повинен підлягати призову, оскільки на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей., свідоцтва про народження яких позивач додав до позову. Однак, внаслідок відсутності рішення про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, позивач може бути у будь який час мобілізований до лав Збройних сил України, що може значно утруднити або унеможливити виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у разі задоволення позову.

16 липня 2024 року Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду Відкрито спрощене позовне провадження в даній справі та залучено до участі в справі в якості співвідповідача : Комісію з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач додав до позову військово-обліковий документ, який йому видали 01 липня 2024 року, в якому рішенням ВЛК від 05.06. 2024 року він визнаний придатним до військової служби. Також додав рішення Хустського районного суду від 15 квітня 2024 року про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та розрахунок заборгованості , наданий Хустським відділом ВДВС про інформацію щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини , де вказано , що ним сплачено 87 900 грн.за період з 2018 року по 20.05.2024 року

Також позивачем додано рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 від 20 вересня 2023 року про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 разом з батьком - ОСОБА_3 .

У наданий до позову трьох Свідоцтвах про народження дітей батьком зазначений позивач.

Розглянувши подану заяву та додані матеріали, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (пункт 1);

-або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (пункт 2).

Відповідно до частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, зі змісту приписів частини 2 статті 150 КАС України випливає, що обов`язковими підставами для вжиття заходів забезпечення позову є обставини, за якими невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права. На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року, №3-рн/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив,

що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

Отже існування інституту забезпечення позову обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке, на думку останньої, є порушеним.

Забезпечення позову - це фактично гарантія майбутнього виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Велика Палата Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18 констатувала:

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу вище зазначених норм випливає, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

При цьому особа, яка має право на відстрочку/бронювання, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 затверджено ПОРЯДОК проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період у п. 88 зазначено , що

на основі результатів проведення медичного огляду та профефесійно-психологічного відбору резервістам та військовозобов`язаним,які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у територіальному центрі комплектуванні та соціальної підтримки під особистий підпис вручається повістка щодо призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Таким чином, якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки/бронювання від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

У цій справі заявник стверджує, що на його утриманні перебуває троє дітей віком до 18 років та має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Вказаною нормою передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

На підтвердження свого права заявником надані відповідні документи.

Проте заявник зазначає, що представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 видано повістку №419-07/2024/Х , згідно до якої ОСОБА_1 зобов`язано прибути 15.07.2024 р. на 09-00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення особистих даних.

Судом на підставі поданих заявником документів встановлено, що його військово-облікові дані вже були уточнені, оскільки заявник пройшов ВЛК, якою визнаний приданими до військової служби і йому видано 01 липня 2024 року військово-обліковий документ.

На цій стадії процесу суд не вправі надавати оцінку правомірності дій ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо видачі повістки та прийняття інших дій чи прийняття рішень, однак, в даному випадку суд вважає, що без вжиття заходів забезпечення позову мобілізаційні заходи відносно ОСОБА_1 будуть завершені, а тому будь-яке рішення у цій справі не поновить порушені права, про які ним наголошено, а виконання рішення буде утрудненим або неможливим.

За таких обставин суд вважає, що реалізація повістки №419-07/2024/Х не можлива до надання судом оцінки на предмет правомірності її видачі, оскільки в іншому разі при задоволенні позову, поновлення прав та інтересів позивача буде істотно ускладнено.

Отже, наявна підстава для забезпечення позову, яка передбачена пункту 1 частини 2 статті 150 КАС України.

При цьому суд зауважує, що забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у даному випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс у разі спору можливо лише за наслідками розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

Суд також зазначає, що у наведених правовідносинах важливо знайти баланс між приватним інтересом заявника та публічним інтересом щодо забезпечення мобілізації в Україні. Однак, віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи за даним позовом та прийнятті судового рішення по суті позовних вимог.

Оцінюючи баланс інтересів сторін при вжитті заходів забезпечення позову, суд також враховує, що у разі відмови у задоволенні позовних вимог заявника, скасування заходів забезпечення позову не перешкоджатиме проведенню мобілізації відповідно до вимог закону.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню, а спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника позивача про забезпечення позову подану разом з позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії -задовольнити.

2. Забезпечити позов шляхом:

- Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти певні дії щодо переміщення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі 260/4627/24 щодо оскарження рішення про надання відстрочки від мобілізації та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про забезпечення позову негайно надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адмінсуду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя З.Б.Плеханова