Справа № 520/10028/24
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 липня 2024 року № 520/10028/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В. розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення від 28 грудня 2023 року про відмову у призначенні пенсії № 77, прийняте Головним Управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Львівській області зарахувати до мого страхового стажу роботи : - періоди догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження та ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ними трирічного віку, періоди роботи, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.03.1994 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Львівській області повторно переглянути заяву про призначення пенсії по інвалідності від 27 грудня 2023 року та призначити мені пенсію по інвалідності з дня звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024 справу передано на розгляд судді Біловій О.В.

Ухвалою суду від 17.06.2024 прийнято справу до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй було первинно встановлено II групу інвалідності з 28.11.2023. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності (II група) 27 грудня 2023 року. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було направлено Рішення від 28 грудня 2023 року про відмову у призначенні пенсії № 77 ОСОБА_1 відповідно до Закону № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказане Рішення обґрунтоване таким: за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи: згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.03.1994 року, оскільки прізвище на дату заповнення трудової книжки не відповідає даті зміни прізвища; періоди догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження та ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ними трирічного віку, оскільки в свідоцтвах про народження дітей відсутня відмітка про одержання паспорта та відсутня інша інформація про факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Для зарахування необхідно долучити документи, що підтверджують факт догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, а для зарахування періоду догляду за дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 01.01.2004 року по 31.12.2004 рік необхідно долучити довідку про період отримання допомоги по догляду за дитиною до трирічного віку з Управління соціального захисту населення. Додатково у рішенні зазначено, що за період роботи з 22.04.2000 року по 26.09.2002 рік відсутня інформація у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що міститься в системі персоніфікованого обліку. Позивачка, не погодившись з рішенням відповідача, звернулась до суду з даним позовом.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області - не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив, в якому зазначив, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), тобто відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон 1788). Отже, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періодів роботи особи після 01.01.2004 є нарахування та сплата страхових внесків за ці періоди роботи. Страховий стаж, набутий до 01.01.2004, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Згідно поданих документів для призначення пенсії, вік позивачки становив 50 років 10 місяців 21 день, страховий стаж - 01 рік 05 місяців 24 дні. За результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.03.1994, оскільки прізвище на дату заповнення трудової книжки не відповідає даті зміни прізвища, період роботи з 22.04.2000 по 26.09.2002 - відсутня інформація у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкове державного соціального страхування, що міститься в системі персоніфікованого обліку; періоди догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження та ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ними трирічного віку, оскільки відсутня інформація про факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею трирічного віку; період догляду за дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 01.01.2004 по 31.12.2004 - необхідно долучити довідку про період отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з Управління соціального захисту населення.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 первинно встановлення II група інвалідності з 28.11.2023 року.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 27 грудня 2023 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності (II група).

Заява за принципом екстериторіальності, відповідно до п. 4.1 та п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846, була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 28 грудня 2023 року № 77 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з Рішенням № 77 від 28 грудня 2023 року про відмову у призначенні пенсії:

Вік заявника - 50 років 10 місяців 21 день.

Необхідний страховий стаж згідно ч.1 ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії по інвалідності для осіб з інвалідністю ІІ-ІП групи у віці від 49 років до досягнення особою 51 року включно становить 12 років.

Страховий стаж особи становить 01 рік 05 місяців 24 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.03.1994 року, оскільки прізвище на дату заповнення трудової книжки не відповідає даті зміни прізвища;

- за період роботи з 22.04.2000 року по 26.09.2002 рік відсутня інформація у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що міститься в системі персоніфікованого обліку;

- періоди догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження та ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ними трирічного віку, оскільки в свідоцтвах про народження дітей відсутня відмітка про одержання паспорта та відсутня інша інформація про факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Для зарахування необхідно долучити документи, що підтверджують факт догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, а для зарахування періоду догляду за дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 01.01.2004 року по 31.12.2004 рік необхідно долучити довідку про період отримання допомоги по догляду за дитиною до трирічного віку з Управління соціального захисту населення.

Надаючи оцінку підставам прийняття спірного рішення, суд встановив такі обставини.

Як вбачається з копії трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 12.03.1994 року, на титульному аркуші прізвище зазначено « ОСОБА_2 ». Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 позивачку записано « ОСОБА_3 » (російською мовою).

У зв`язку з укладанням шлюбу з громадянином ОСОБА_4 позивачкою було змінено прізвище на « ОСОБА_4 » з 01.08.1992, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 27.08.2004 року, після розірвання шлюбу позивачка повернула собі дівоче прізвище - « ОСОБА_4 ».

01 березня 2003 року позивачка уклала шлюб з громадянином ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 27 серпня 2004 року. Після укладання шлюбу позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Водночас, до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.03.1994 року записи про зміну прізвища позивачки не вносилися.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що позивачка має двох дітей.

Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_6 від 24 березня 1993 року, старший син позивачки ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю записана ОСОБА_10 . У період з 05 січня 1993 року по 12 березня 1994 року та з 15 травня 1995 року до 05 січня 1996 року, згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.03.1994 року не працювала.

Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_7 від 20 грудня 2007 року молодша донька позивачки ОСОБА_11 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . У період з 05 вересня 2003 року по 05 вересня 2006 рік позивачка згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.03.1994 року не працювала.

Позивач вважає вказане рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним, вважаючи, що до страхового стажу мають бути зараховані зазначені вище періоди роботи, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку підставам прийняття спірного рішення, суд виходить з таких законодавчих приписів.

Пенсійне забезпечення громадян здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058), Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон 1788) та інших нормативно-правових актів.

Абзацом сьомим частини другої статті 5 Закону 1058 передбачено, що виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.

Статтею 24 Закону 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), тобто відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон 1788).

Відповідно до ч. 1,2, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» (далі - Постанова № 794) - доручено Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів та Державною податковою адміністрацією забезпечити з 1 жовтня 1998 впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Система персоніфікованого обліку була впроваджена з 01 липня 2000 року.

Так, відповідно до п. 3 Постанови № 794, починаючи з 1 липня 2002 року, обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 за даними системи персоніфікованого обліку.

Таким чином, в будь-якому випадку відповідно до п.1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж до 01.07.2000, є трудова книжка.

Крім того, виходячи з пріоритетності Закону над підзаконними нормативними актами (відповідно до ч. 3 ст.7 КАС України) застосуванню підлягає ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За приписами наведених норм, уточнюючі довідки для підтвердження стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 21.02.2020 у справі № 307/3091/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, первісне заповнення трудової книжки позивачки здійснювалось 12.03.1994 за місцем її роботи.

На час первісного заповнення трудової книжки позивачки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 (далі - Інструкція №110).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Інструкції № 110 (в редакції станом на день заповнення трудової книжки) трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

До трудової книжки вносяться, зокрема відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції № 110, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.13 Інструкції № 110, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Таким чином, станом на день первісного заповнення трудової книжки чинне на той час законодавство вимагало внесення даних про прізвище, ім`я та по батькові власника трудової книжки на підставі даних паспорту.

Згідно даних Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивачки, останньою 01.08.1992 було укладено шлюб з ОСОБА_4 , внаслідок чого змінено прізвище на ОСОБА_4 . Саме прізвище матері « ОСОБА_4 » вказане у свідоцтві про народження сина позивачки (актовий запис про народження від 24.03.1993).

Відтак, станом на день оформлення трудової книжки позивачка мала прізвище ОСОБА_4 .

При цьому трудова книжка заповнюється на підставі паспорту, а не свідоцтва про народження, про яке зазначає позивачка, обґрунтовуючи зазначення дівочого прізвища в трудовій книжці.

Відтак, під час оформлення трудової книжки прізвище « ОСОБА_4 » не могло бути зазначене роботодавцем на підставі паспорту позивачки. Водночас трудову книжку виписано на прізвище ОСОБА_4 .

Крім того, всупереч вимогам Інструкції № 110 подальші зміни прізвища позивачки у трудову книжку не вносились.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Подання додаткових документів, окрім трудової книжки відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, передбачено виключно для випадків, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, одною з підстав для відмови позивачці у призначенні пенсії було те, що пенсійним органом не зараховано періоди роботи згідно записів у трудовій книжці позивачки, оскільки її заповнено з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок, а саме: прізвище на дату заповнення трудової книжки не відповідає даті зміни прізвища.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії, зазначивши, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Водночас, суд зазначає, що зазначення прізвища працівниці, яке не відповідає її дійсному прізвищу на день оформлення трудової книжки, не є незначним недоліком, оскільки, перш за все, не дає змогу встановити належність вказаної трудової книжки саме позивачці.

З огляду на що висновки Верховного Суду щодо вини роботодавця у неналежному заповненні трудової книжки у даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки первинне оформлення трудової книжки здійснювалось роботодавцем на підставі наданого позивачкою документу, що посвідчує її особу, яким для заповнення трудової книжки є паспорт.

З наданих до матеріалів справи документів вбачається, що станом на момент виписки позивачці трудової книжки вона мала прізвище ОСОБА_4 , а не ОСОБА_4 , як зазначено на титульному аркуші трудової книжки.

Підстав вважати, що у позивачки було інше прізвище станом на день оформлення трудової книжки судом не встановлено, доказів вказаного позивачкою до суду не надано.

Проте, адміністративний суд не має повноважень встановлювати факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт належності позивачці трудової книжки, копія якої долучена до матеріалів справи.

Водночас, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України: суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відтак, питання встановлення факту, що має юридичне значення, належить до компетенції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Отже, позивачка не позбавлена права звернутися до місцевого загального суду в порядку, визначеному ЦПК України, з метою встановлення факту належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.03.1994 року.

З огляду на встановлені судом обставини, позивачкою в ході судового розгляду не підтверджено належність їй трудової книжки, з огляду на що, суд вважає, що у відповідача були обґрунтовані підстави не враховувати зазначені у трудовій книжці періоди роботи до стажу позивачки.

Інші доводи сторін, з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, судом не оцінюються, на висновки суду не впливають, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Водночас, позивачка не позбавлена права звернутися до пенсійного органу повторно із заявою про призначення пенсії після встановлення факту належності їй трудової книжки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 17.07.2024.

Суддя Білова О.В.