Справа № 200/1080/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року справа №200/1080/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року (повне судове рішення складено 06 травня 2024 року) у справі № 200/1080/24 (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

26 лютого 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в призначенні щомісячної страхової виплати ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 );

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення щомісячної страхової виплати ОСОБА_2 , здійснити обрахунок середньої заробітної плати за розрахунковий період з липня 2021 року по червень 2022 року.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що 08.11.2023 медико-соціальною експертною комісією м. Краматорська позивачу вперше за сукупністю захворювань встановлено 60% втрати працездатності з 06.11.2023 безстроково. 18 грудня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням, отриманим за час роботи на підприємстві - відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна» державного підприємства «Торецьквугілля», та надав всі необхідні для призначення такої виплати документи. Листом від 16.01.2024, позивача було повідомлено, що відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять даних по заробітній платі за потрібний розрахунковий період, а саме з жовтня 2022 року по вересень 2023 року. Також, було зазначено про необхідність надання довідки про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, після чого, звернення від 18.12.20223 буде розглянуто повторно. Також, було отримано лист від 16.01.2024, в якому викладений список документів, які були подані при складанні заяви про призначення страхової виплати (в тому числі індивідуальні відомості про застраховану особу, витяг з наказу № 97к від 01.07.2022), та відомості про необхідність надання довідки про заробітну плату для розрахунку виплат. Крім цього, зазначено, що саме з цих підстав в призначенні щомісячної страхової виплати було відмовлено. Вважав такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на соціальний захист. Зазначав, що з не залежних від нього причин, пов`язаних з дійсно істотною обставиною, а саме бойовими діями, він не працював і йому не виплачувалася заробітна плата. Враховуючи викладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в призначенні щомісячної страхової виплати ОСОБА_2 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 18.12.2023 про призначення щомісячної страхової виплати з урахування висновків суду викладених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зауважив, що висновки суду щодо застосування п. 12 Постанови № 1266 при призначенні страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням, виходячи з тарифної ставки, встановленої на день настання права на страхову виплату, є помилковими та спричиняють в подальшому для позивача негативні наслідки у вигляді зменшення розміру щомісячних грошових (страхових) виплат.

Загальновідомим є факт, що починаючи з 24.02.2022 через повномасштабне вторгнення росії в Україну, в Україні діє воєнний стан.

Територія Торецької громади з 2014 року знаходиться в зоні проведення активних бойових дій, тому місто є одним із перших населених пунктів, яке з початку повномасштабного вторгнення, майже одразу зазнавало постійних обстрілів, внаслідок чого була загроза для здоров`я та життя мешканців цього міста, та, відповідно, працівників підприємства, на якому працював позивач.

Саме з цих підстав, на підприємстві ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» був виданий відповідний наказ № 141/к від 31.10.2022 «Про організацію роботи в умовах воєнного стану» та з 01.10.2022 позивачу не виплачувалася заробітна плата.

Не взяття до уваги судом вимог позивача про зобов`язання відповідача для призначення щомісячної страхової виплати, здійснити обрахунок середньої заробітної плати за розрахунковий період з липня 2021 року по червень 2022 року суттєво впливає на право позивача, пов`язане з розміром страхової виплати.

Так, працюючи на підприємстві та сплачуючи щомісячні страхові внески з сум нарахованої заробітної плати, позивач мав «законні сподівання», що у випадку втрати професійної працездатності держава забезпечить його щомісячними страховими виплатами в розмірі, що відповідає сумам його середньої заробітної плати, отриманої у розрахунковому періоді з липня 2021 року по червень 2022 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач зазначає, що відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять даних по заробітній платі позивача за потрібний розрахунковий період, а саме з жовтня 2022 року по вересень 2023 року, тому необхідно позивачу долучити довідку про заробітну плату за відповідний період, на підставі пункту 33 Порядку №1266.

Надана позивачем Довідка №7/282 від 28.11.2023, яка видана ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», не відповідає встановленій формі (додаток до Порядку № 1266), містить відомості про заробітну плату ОСОБА_2 за період з 01 липня 2021 року по 30 червень 2022 року, який виходить за межі 12 місяців з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Таким чином, позивачу необхідно повторно подати заяву про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням з повним пакетом документів, в тому числі довідкою про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) позивача для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за період з жовтня 2022 року по вересень 2023 року (включно) відповідно до встановленої форми.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, шо підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з наказу ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» № 97К від 01.07.2022 «Про організацію роботи в умовах воєнного стану» з 01.07.2022, ОСОБА_2 (начальник дільниці підземний) було тимчасово звільнено (тимчасово призупинено дію трудового договору, до моменту виявлення причин неявок на роботу або закінчення бойових дій), без припинення трудових відносин.

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 25.10.2023 (Форма П-4), позивачу встановлено діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст., пневмоконіоз оскладнений хронічним бронхітом ІІ ст.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 30.10.2023 був звільнений з ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», за станом здоров`я, на підставі п. 2 ст.40 КЗпП України.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 12 ААА № 120475, медико-соціальною експертною комісією м. Краматорська 08.11.2023 позивачу вперше за сукупністю захворювань встановлено 60% втрати працездатності з 06.11.2023 безстроково та встановлено третю групу інвалідності.

Згідно довідки №7/282 від 28.11.2023, виданої ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», позивач працював на шахті як заступник начальника дільниці підз. Заробітна плата складає: липень 2021 року 22 649,70, серпень 2021 року 22 569,00, вересень 2021 року 23 493,65, жовтень 2021 року 26 575,65, листопад 2021 року 23 231,06, грудень 2021 року 24 891,77, січень 2022 року 24 949,43, лютий 2022 року 23 721,99, березень 2022 року 20 542,02, квітень 2022 року 22 195,74, травень 2022 року 21 749,38, червень 2022 року 21 665,27. Всього складає 518 234,56 грн., середньомісячна заробітна плата 43 186,21 грн. з 01.07.2022 по 30.10.2023 призупинення трудових відносин. Звільнений з 30.10.2023.

Згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу стосовно Позивача в період з 07.2022 по 12.2023 відсутні відомості про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків

18 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням, отриманим за час роботи на підприємстві - відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна» державного підприємства «Торецьквугілля», та надав всі необхідні для призначення такої виплати документи (зокрема довідка про заробіток, витяг з наказу).

Листами від 16.01.2024 вих. №0500-0220-8/4928 та вих. №0500-0208-8/4772 Відповідачем було повідомлено, що під час розгляду наданих документів встановлено, що відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять даних по заробітній платі за потрібний розрахунковий період, а саме з жовтня 2022 по вересень 2023. Необхідно долучити довідку про заробітну плату на підставі п. 33 Постанови Кабінету Міністрів України № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачу було відмовлено у призначенні страхової виплати у зв`язку з професійним захворюванням на виробництві.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1105-XIV загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - кошти соціального страхування), коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Страхові випадки:

за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці;

за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат.

Відповідно до статті 2 Закону № 1105-ХІV законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про соціальне страхування, застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 29 Закону № 1105-ХІV страхуванню від нещасного випадку підлягають: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Статтею 30 Закону № 1105-ХІV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до вимог статті 32 Закону № 1105-ХІV щодо визначення ступеня втрати працездатності потерпілим, Медико-соціальна експертиза стійких обмежень життєдіяльності потерпілих здійснюється МСЕК відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я. Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Згідно з частиною 8 статті 36 Закону № 1105-XIV середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 11 статті 36 Закону № 1105-XIV, якщо на час звернення за страховою виплатою неможливо отримати інформацію про заробітну плату потерпілого до ушкодження здоров`я, сума страхової виплати визначається за чинною на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день звернення.

Згідно з п.1.3 розділу І Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (далі - Порядок № 11), Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Відповідно до 3.1 розділу ІІІ Порядку № 11, для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати до управління (відділення) Фонду подається:

заява особисто за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копія паспорта;

копія реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).

Копії документів засвідчуються працівником управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналів.

Працівниками управління (відділення) Фонду до справи про страхові виплати додаються:

оригінал акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України;

оригінал виписки медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про нараховану заробітну плату (дохід) та сплату страхових внесків. У разі коли відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для визначення розміру середньої заробітної плати, працівники управління (відділення) Фонду отримують інформацію у страхувальника. У разі відсутності страхувальника на момент формування справи про страхові виплати, довідку, що підтверджує розмір заробітної плати перед настанням страхового випадку, може надати потерпілий;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про трудові, цивільно-правові відносини потерпілого, реєстрацію фізичної особи підприємця, члена фермерського господарства, члена особистого селянського господарства, самозайнятої особи на момент настання страхового випадку в залежності від місця, де стався страховий випадок. У разі відсутності такої інформації потерпілим надаються копії документів, які підтверджують, що на момент настання страхового випадку він працював саме у того страхувальника, у якого стався нещасний випадок або зареєстровано професійне захворювання.

Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня встановлення МСЕК стійкої втрати потерпілим професійної працездатності внаслідок ушкодження здоров`я, то страхові виплати призначаються з дня звернення за їх призначенням відповідно до чинних нормативно-правових актів.

У разі відсутності документів, необхідних для призначення виплат в управліннях (відділеннях) Фонду, та наявності їх у потерпілого, він може надати ці документи для призначення виплат.

Таким чином, право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності та за умови подання всіх необхідних документів, визначених чинним законодавством.

Згідно з пунктом 3.4.1 Порядку 3.4.1 щомісячна страхова виплата встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку.

Механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці) визначає Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (далі - Порядок № 1266, положення наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Тобто, вказаним пунктом Порядку № 1266 чітко визначений вичерпний перелік поважних причин.

Як встановлено судами, в період з 01.07.2022 по 30.10.2023 (день звільнення) відповідно до витягу з наказу ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» № 97К від 01.07.2022 «Про організацію роботи в умовах воєнного стану», з Позивачем було тимчасово призупинено дію трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що є поважною причиною, таким чином середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) повинна обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати, на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування, на кількість календарних днів зайнятості у розрахунковому періоді без урахування періоду з 01.07.2022 по 30.10.2023.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа). У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Тобто, оскільки, відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 25.10.2023, страховий випадок стався у жовтні 2023 року, середня заробітна плата обчислюється із заробітної плати за період з жовтня 2022 року по вересень 2023 року включно.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

З наведеного вбачається, що у разі відсутності заробітку перед настанням страхового випадку, середня заробітна плата розраховується з розміру посадового окладу або мінімальної заробітної плати на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1266 середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Пунктом 14 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що «у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, за формулою:

З = З (н) х С : М,

де З - середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях;

З (н) - середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата;

С - сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + ...);

К - коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді, який визначається за формулою:

К = З(в) : З(с),

де З(в) - заробітна плата застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;

З(с) - середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;

М - кількість календарних місяців у розрахунковому періоді.

У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з: поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців; причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді».

Пунктом 15 Порядку № 1266 визначено, що у разі відсутності на момент призначення страхових виплат відомостей про середньомісячну заробітну плату найманих працівників, зайнятих в економіці України, за попередній рік береться фактична середньомісячна заробітна плата таких працівників за місяці попереднього року з подальшим перерахунком її після надходження даних про середньомісячну заробітну плату зазначених працівників за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата.

Пунктом 31 Порядку № 1266 визначено, що середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 33 Порядку № 1266 вбачається, що у разі коли відомості про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для обчислення середньої заробітної плати (винагороди за цивільно-правовими договорами), такі дані за відповідні періоди надаються роботодавцем протягом п`яти робочих днів за зверненням органів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або застрахованої особи за формою згідно з додатком.

Підсумовуючи викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що оскільки в період з жовтня 2022 року по вересень 2023 року (включно) позивачу з поважних причин (призупинено дію трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі витягу з наказу № 97К від 01.07.2022) не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата, то розрахунок середньої заробітної плати повинен був здійснюватися виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок повинен проводитися виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Проте, в порушення вимог Порядку № 1266 відповідачем не було здійснено такого розрахунку.

Суд також критично ставиться до вимог відповідача щодо зобов`язання позивача надати довідку про заробітну плату на підставі п. 33 Постанови Кабінету Міністрів України № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, оскільки як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем разом із заявою про призначення страхової виплати від 18.12.2023 було надано довідку №7/282 від 28.11.2023, видану ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», в якій зазначено відомості про нараховану та виплачену заробітну плату та витяг з наказу № 97К від 01.07.2022, як підстава не нарахування такої за період з 01.07.2022 по 30.10.2023.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у призначенні щомісячної страхової.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків місцевого суду.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача для призначення щомісячної страхової виплати, здійснити обрахунок середньої заробітної плати за розрахунковий період з липня 2021 по червень 2022 року.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що працюючи на підприємстві та сплачуючи щомісячні страхові внески з сум нарахованої заробітної плати, позивач мав «законні сподівання», що у випадку втрати професійної працездатності держава забезпечить його щомісячними страховими виплатами в розмірі, що відповідає сумам його середньої заробітної плати, отриманої у розрахунковому періоді з липня 2021 року по червень 2022 року.

Позивач вважав, що висновки суду щодо застосування п. 12 Постанови № 1266 при призначенні страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням, виходячи з тарифної ставки, встановленої на день настання права на страхову виплату, є помилковими та спричиняють в подальшому для позивача негативні наслідки у вигляді зменшення розміру щомісячних грошових (страхових) виплат.

Така позиція позивача є помилковою, оскільки місцевий суд дійшов правильного висновку, що вказаний період виходить за межі 12 місяців з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Здійснення обрахунку середньої заробітної плати, для призначення щомісячної страхової виплати, за розрахунковий період з липня 2021 року по червень 2022 року, за який просить позивач, не передбачено Порядком № 1266.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

За таких обставин, колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, що з метою ефективного способу відновлення порушеного права позивача, за належне є задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні щомісячної страхової виплати позивачу та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.12.2023 про призначення щомісячної страхової виплати, з урахування висновків суду викладених у цьому рішенні.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, окружний суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у справі № 200/1080/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 18 липня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук