Справа № 400/6816/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

17 липня 2024 р. № 400/6816/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши у письмовому проваджені матеріали заяви про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачіввійськова частина НОМЕР_1 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ,

прозаява про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 (далі позивач), в якій він просить:

призупинити рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.06.2024 до ухвалення рішення суду;

заборонити командуванню військової частини НОМЕР_1 вчиняти певні дії щодо переміщення позивача з місця розташування 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 з метою виконання бойових завдань до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі щодо зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 15.06.2024 він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 для оновлення даних військового обліку. Цього ж дня він пройшов військово-лікарську комісію (далі ВЛК), якою був визнаний придатним до проходження військової служби, та призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_1 . Позивач вважає, що висновок ВЛК є протиправним, оскільки його не було належним чином оглянуто. Він також стверджує, що ним неодноразово подавались рапорти командуванню військової частини НОМЕР_1 про направлення його на медичний огляд, але йому усно в їх задоволені відмовлено, на повторне ВЛК його не направлено. Оскільки позивач має намір звернутись з позовом про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: направити його на обстеження та проходження повторної ВЛК, та враховуючи його перебування в школі підготовки та подальше негайне виконання бойових обов`язків, та мається ризик нараження його на невідворотні наслідки погіршення здоров`я під час виконання бойових завдань.

Розглядаючи матеріали заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною другою статті 154 КАС України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Таким чином, зазначеними нормами визначено загальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову, а саме: без повідомлення учасників справи, тобто у письмовому провадженні. Лише у випадку необхідності подання пояснень або додаткових доказів суд на власний розсуд може призначити розгляд заяви про забезпечення адміністративного позову у судовому засіданні.

Перевіривши обґрунтованість мотивів заяви про забезпечення адміністративного позову, доказів, поданих із заявою, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову у письмовому провадженні.

Водночас суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частина перша статті 151 КАС України визначає, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета позову;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Натомість заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними і співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносини з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 14 «Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ» підкреслено, що забезпеченню адміністративний позов підлягає лише за умови, якщо захист прав та інтересів осіб буде ускладнено або унеможливлено до прийняття рішення по суті позовних вимог.

Така позиція цілком кореспондується з правовою позицією, викладеною в абзаці 5 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 № 4-рп/2011, відповідно до якої «з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову».

Проаналізувавши мотиви, якими позивач обґрунтував подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Предметом спору (тобто матеріально-правовим об`єктом, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачами (пункт 5.16 мотивувальної частини постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 916/542/18) є рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.06.2024 № 693.

Підставою для майбутнього позову є проведення неналежним чином ВЛК позивача, зокрема та невиключно, неврахування наявних у нього захворювань.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1 частини п`ятої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України: з військового обліку призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України), які призвані, направлені чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти.

Таким чином, особи, які призвані на військову службу, змінюють свій правовий статус з військовозобов`язаного на військовослужбовця.

Суд встановив, що відповідно до пункту 2 наказа начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 15.06.2024 № 204 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час введення воєнного стану в Україні» позивача призвано на військову службу під час оголошення загальної мобілізації в Україні з 15.06.2024 та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Отже, позивач з 15.06.2024 має статус військовозобов`язаного.

Відповідно до статті 248 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХIV, медичний контроль за станом здоров`я військовослужбовців здійснюється шляхом проведення:

щоденного медичного спостереження за ними у процесі бойової підготовки і в побуті;

медичних оглядів;

поглиблених і контрольних медичних обстежень.

Тобто проходячи військову службу позивач підпадає під постійний медичний контроль за станом його здоров`я не залежно від того, в якій військовій частині він проходитиме військову службу.

Крім цього, він не позбавлений права звернутися із рапортом по команді у порядку встановленому законодавством до командування військової частини, в якій проходить військову службу, про направлення його на медичний огляд.

З огляду на вищевикладене, суд не встановив обставин, за яких невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Водночас суд критично відноситься до твердження позивача про те, що незабезпечення позову може призвести до відправлення його на виконання бойових завдань без належної підготовки, оскільки, щонайменше, у військовій частині, до якої його буде відправлено для проходження військової служби з військової частини НОМЕР_1 , він проходитиме бойове злагодження.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 150-154, 156, 243, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) про забезпечення позову до подачі позовної заяви від 17.07.2024 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на цю ухвалу подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Г.Ярощук