Справа № 500/62/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/62/23

10 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої Подлісної І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Запотічного О.А.

представника позивача Дзюбановського О.М.

представника відповідача Луцюк Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, оформлене протоколом від 04.02.2019, про призначення ОСОБА_1 з 09.01.2019 пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області поновити ОСОБА_1 з 09.01.2019 виплату пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату поновленої пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 на підставі заяви про її перерахунок від 07.11.2022, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсію з 01.02.2019 в розмірі 74% грошового забезпечення за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», - відмовлено.

18.05.2023 по даній справі видано виконавчі листи.

22.03.2024 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 у справі №500/62/23 та накласти штраф на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою суду від 08.04.2024 року призначено судове засідання з розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення о 09:30 год. 19 квітня 2024 року в залі судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою: м. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 20.

Ухвалою суду від 19.04.2024, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 25.04.2024 о 09:30 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

Представник відповідача через електронний суд 19.04.2024 року надіслав заперечення на заяву про встановлення судового контролю.

Ухвалою суду від 25.04.2024, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 25.06.2024 о 09:45 год.

Ухвалою суду від 25.06.2024, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 10.07.2024 о 10:40 год.

Представник позивача у судовому засіданні заяву про встановлення судового контролю підтримав повністю з мотивів, викладених заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про встановлення судового контролю.

Заслухавши сторін, дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 року у справі №500/62/23 (https://revestr.court.qov.ua/Review/109373570) мій позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, оформлене протоколом від 04.02.2019, про призначення позивачу з 09.01.2019 пенсії за вислугою років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області поновити з 09.01.2019 виплату пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату поновленої пенсії відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 на підставі заяви про її перерахунок від 07.11.2022, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області перерахувати та виплатити позивачу (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсію з 01.02.2019 в розмірі 74% грошового забезпечення за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності» відмовлено, оскільки суд визнав дану вимогу передчасною.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2023р. у справі №500/62/23 виконано частково, а саме поновлено з 09.01.2019 виплату пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу" зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої позивач був звільнений у 2004 році, але не здійснено перерахунок та виплату поновленої пенсії відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 на підставі заяви про її перерахунок від 07.11.2022, з урахуванням виплачених сум.

Оскільки відповідачем вищезазначене рішення в добровільному порядку не було виконано в повному обсязі - на підставі виконавчого листа, виданого судом на виконання рішення суду від 22.02.2023 р. у справі №500/62/23, відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 03.10.2023 року було відкрито виконавче провадження ВП №72935017. Державним виконавцем було вжито всіх заходів у порядку Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, але ГУ ПФУ в Тернопільській області рішення суду та вимоги державного виконавця не виконало. На підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" 19.03.2024 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №72935017.

А тому заявник вважає, що встановлення судом контролю за виконанням судового рішення є заходом для забезпечення конституційного права на судовий захист ОСОБА_1 .

Розглянувши подану заяву про встановлення судового контролю та матеріали адміністративної справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07.06.2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20.07.2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі ОСОБА_1 проти України від 15.10.2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28.11.2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1)зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2)накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Таким чином, законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 800/320/17, який в силу частини 5 статті 242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню судом першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту заяви позивача про встановлення судового контролю видно, що відповідач не виконує рішення суду у справі №500/62/23, хоча рішення набрало законної сили.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних підстав вважати, що за відсутності заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним в повному обсязі, а тому враховуючи особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати, суд вважає за необхідне зобов`язати подати до суду звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 року у справі №500/62/23 - у 2-місячний строк, з моменту отримання даної ухвали.

Таким чином, заява позивача про встановлення судового контролю та подання звіту щодо виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 року у справі №500/62/23 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 229, 243, 248, 256, 294, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задовольнити. Встановити судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року по адміністративній справі №500/62/23.

Зобов`язати суб`єкт владних повноважень Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протягом 2 місяців з дня отримання ухвали суду подати до суду звіт про виконання судового рішення по справі №500/62/23, щодо:

Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області поновити ОСОБА_1 з 09.01.2019 виплату пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році.

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату поновленої пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 на підставі заяви про її перерахунок від 07.11.2022, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено 15.07.2024 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.