Справа № 520/10082/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.

18 липня 2024 р. Справа № 520/10082/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

03.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) від 13.03.2023 року № 71;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ України в Харківській області, яка виражається у не зарахуванні її стажу роботи в Сватівській обласній психіатричній лікарні в періоди з 01.09.2000 року по 18.05.2009 року та з 01.04.2015 року по 31.12.2021 року, та в Територіальному медичному об`єднанні м. Сєвєродонецьк Луганської області - з 16.01.1995 року по 01.04.1995 року на пільгових умовах, а також не зарахуванні її стажу навчання та не призначення їй пенсії на пільгових умовах зі скороченням пенсійного віку в 54 роки;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати періоди її роботи в Сватівській обласній психіатричній лікарні з 01.09.2000 року по 18.05.2009 року та з 01.04.2015 року по 31.12.2021 року до стажу за Списком № 2 та зарахувати зазначений стаж в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати період її навчання в Кремнівському медичному училищі з 01.09.1985 року по 15.05.1988 року та період навчання в Лисичанському медичному училищі з 05.03.1993 року по 02.07.1993 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати період її роботи в Територіальному медичному об`єднанні м. Сєвєродонецьк Луганської області - з 16.01.1995 року по 01.04.1995 року, а також періоди навчання з 01.09.1985 року по 15.05.1988 року та з 05.03.1993 року по 02.07.1993 року до стажу за Списком № 2.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона досягла віку 54 роки, має страховий стаж 38 років 9 місяців 18 днів (з урахуванням подвійного стажу), пільговий стаж за Списком № 2 23 роки 3 місяці 15 днів, а тому має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ ПФУ в Харківській області, не погоджуючись з вимогами позивача, зазначає, що ОСОБА_1 06.03.2023 року звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-IV. 13.03.2023 року прийнято рішення про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 114 Закону № 1058-IV.

Відповідач зазначив, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 у років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого п. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 54 роки з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року. За відсутності страхового стажу, встановленого абз. 1 п. 2, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абз. 1 і 3 13 п. 2, страхового стажу, зокрема: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року не менше 24 років у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

На підставі наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж позивача становить 17 років 0 місяців 05 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - 13 років 04 місяці 22 дні. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів до страхового стажу позивача не зараховано: - період навчання з 05.03.1993 року по 02.07.1993 року в Лисичанському медичному училищі, відображений у дипломі серії СТ № 044062 від 02.07.1993 року, оскільки не проглядається рік початку навчання; - період навчання з 01.09.1985 року по 15.05.1988 року у Кремнівському медичному училищі, оскільки довідка від 06.02.2023 року № 06-02/01 не містить посилання на первинні документи.

Також відповідач зазначив, що для зарахування періодів роботи з 01.09.2009 року по 31.12.2021 року у Сватівській обласній психіатричній лікарні у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону № 1788-XII позивачу необхідно долучити довідку про періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати, догляду за дітьми до трьох та шести років.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 року (розгляд справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи частково задоволено адміністратвиний позов ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 13.03.2023 року № 71.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в Сватівській обласній психіатричній лікарні з 01.09.2000 року по 18.05.2009 року та з 01.04.2015 року по 31.12.2021 року до стажу за Списком № 2 та зарахувати зазначений стаж в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536, 80 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що згідно із ст. 60 Закону України № 1788 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Також суд зазначив, що протягом спірних періодів з 01.09.2000 року по 18.05.2009 року та з 01.04.2015 року по 31.12.2021 року працювала в психіатричному закладі охорони здоров`я. Записами від 05.06.2005 року, від 05.06.2008 року, 05.06.2013 року вказано, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови КМУ від 01.08.1992 року № 442 робоче місце атестоване та дає право на пенсію за списком № 2 розділ 246-2б згідно ЄТКД. Записом у трудовій книжці від 04.06.2018 року та від 27.01.2020 року підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (розділ XXIV) виробництв, робіт, професій, посад і показників по роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 24.06.2016 року № 461 (розділ XXIV Списку № 2).

Також суд зазначив, що законодавством не передбачена можливість зарахування часу навчання у Кремінському та Лисичанському медичних училищах до спеціального стажу її роботи, оскільки перерва між закінченням навчання та зарахуванням позивачки на роботу за набутою професією складала більше трьох місяців.

Крім того, суд дійшов висновку, що період роботи позивачки в Територіальному медичному об`єднанні м. Сєвєродонецьк Луганської області - з 16.01.1995 року по 01.04.1995 року не може бути зарахований до стажу за Списком № 2, оскільки трудова книжка не містить інформацію щодо атестації робочого місця, що дає право на пенсію за Списком № 2. Також позивачкою не надано відповідних уточнюючих довідок, які необхідні, якщо відсутні необхідні відомості в записах у трудовій книжці.

Щодо вимоги позивача визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області, яка виражається у не зарахуванні її стажу роботи в Сватівській обласній психіатричній лікарні в періоди з 01.09.2000 року по 18.05.2009 року та з 01.04.2015 року по 31.12.2021 року, та в Територіальному медичному об`єднанні м. Сєвєродонецьк Луганської області - з 16.01.1995 року по 01.04.1995 року на пільгових умовах, а також не зарахуванні її стажу навчання та не призначення їй пенсії на пільгових умовах зі скороченням пенсійного віку в 54 роки, суд зазначив, що дії суб`єкта владних повноважень активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли бездіяльність пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи. В даному випадку щодо відмови у призначенні пенсії суб`єктом владних повноважень були вчинені активні дії, а саме прийнято рішення про відмову.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Аргументи, наведені пенсійним органом в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В апеляційному порядку позивачкою судове рішення не оскаржено.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.03.2023 року звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список № 2) відповідно до Закону № 1058-IV.

За результатами розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення від 13.03.2023 № 71, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з огляду на недостатність страхового стажу, визначеного ст. 114 Закону № 1058-IV (а.с. 21-22). Рішення вмотивоване тим, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. До досягнення віку, встановленого абз. 1 цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 54 роки з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року та за наявності необхідного страхового стажу за період з 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року не менше 24 років у жінок. Вік заявника 54 роки. Страховий стаж становить 17 років 0 місяців 05 днів До страхового стажу не зараховано: - період навчання, відображене у дипломі серії СТ № 044062 від 02.07.1993 року, не проглядається рік початку навчання, термін навчання тривалий; - період навчання з 01.09.1985 року по 15.05.1988 року, оскільки довідка від 06.02.2023 року № 06-02/01 не містить посилання на первинні документи. Підтверджений пільговий стаж за Списком № 2 13 років 4 місяці 22 дні. Пільговий стаж зараховано на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу. Також відповідач звернув увагу, що для зарахування періодів роботи у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону № 1788-XII позивачу необхідно долучити довідку про періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати, догляду за дітьми до трьох та шести років, у психічній лікарні.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

На час звернення позивача із відповідною заявою до відповідача щодо призначення пенсії на пільгових умовах чинними є Закон № 1058-IV і Закон № 1788-ХІІ, які регулюють одні і ті ж правовідносини.

Відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

09.07.2003 року було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

03.10.2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII, яким Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено розділом XIV-1, який передусім, у контексті предмету спору, містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту на пільгових умовах пенсія за віком призначається: … 8) водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Також зазначена норма передбачає зміст ідентичний пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» щодо підвищення на 5 років стажу роботи, який дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.

За конституційним поданням народних депутатів України Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» перевірявся на відповідність Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 у справі 1-5/2018(746/15) (далі Рішення № 1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.111991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, зазначила наступне:

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

…

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».

Судом встановлено, що датою народження позивача є 23.01.1969 року, відтак, станом на час подання заяви про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 позивачу виповнилося 54 років.

За таких обставин, враховуючи сформовану судову практику, доводи відповідача про те, що позивач не досягла віку, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників не можна визнати обґрунтованими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 02.06.2023 року у справі № 160/13468/20.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списком № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як зазначено у тексті спірного рішення ГУПФ в Харківській області, пільговий стаж роботи за Списком № 2 заявниці складає 13 років 04 місяці 22 дні.

Так, позивач разом із заявою про призначення пенсії надавала пенсійному органу копію трудової книжки від 20.09.1990 року серії НОМЕР_1 (а.с. 23-32).

Дослідивши залучену до матеріалів справи копію трудової книжки, суд встановив:

- у період з 01.09.2000 року позивач зарахована медсестрою психосоматичного відділення з інфекційними боксами № 6 у Сватівській обласній психіатричній лікарні;

- 05.06.2003 року внесено запис, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови КМУ від 01.08.1992 року № 442 робоче місце атестоване та дає право на пенсію за списком № 2 розділ 246-2б згідно ЄТКД (наказ № 101 від 05.06.2003 року);

- 05.06.2008 року внесено запис, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови КМУ від 01.08.1992 року № 442 робоче місце атестоване та дає право на пенсію за списком № 2 розділ 246-2б згідно ЄТКД (наказ № 22/01 від 05.06.2008 року);

- 18.05.2009 року позивача звільнено за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України;

- 01.04.2015 року позивача прийнято на посаду сестри медичної психосоматичного з інфекційними боксами відділення № 6 у Сватівській обласній психіатричній лікарні;

- внесено запис, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови КМУ від 01.08.1992 року № 442 робоче місце атестоване та дає право на пенсію за списком № 2 розділ 246-2б згідно ЄТКД (наказ № 45/01 від 05.06.2013 року);

- 04.06.2018 року підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (розділ XXIV) виробництв, робіт, професій, посад і показників по роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 24.06.2016 року № 461 (розділ XXIV Списку № 2) (наказ № 12/01-од від 04.06.2018 року);

- з 09.01.2020 року Сватівська обласна психіатрична лікарня реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Сватівська обласна лікарня з надання психіатричної допомоги»;

- 10.01.2020 року «Психо-соматичне з інфекційними боксами змішане відділення № 6» перейменоване у «Психіатричне з інфекційними боксами змішане відділення»;

- 27.01.2020 року підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (розділ XXIV) виробництв, робіт, професій, посад і показників по роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 24.06.2016 року № 461 (розділ XXIV Списку № 2) (наказ № 25/01-од від 27.01.2020 року);

- 08.04.2020 року позивача переведено на посаду сестри медичної анестезиста психіатричного з інфекційними боксами (наказ № 112/05-к/гр від 07.04.2020 року);

Відомості щодо звільнення відсутні.

При цьому, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Форма ОК-5, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2021 року ОСОБА_1 виплачувалась заробітна плата та сплачувались страхові внески (а.с. 40-42).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на зарахування стажу роботи з 01.09.2000 року по 18.05.2009 року (08 років 08 місяців 18 день) та з 01.04.2015 року по 31.12.2021 року (6 років 9 місяців) у Сватівській обласній психіатричній лікарні до пільгового стажу за Списком № 2.

Стосовно не зарахування періоду роботи в Сватівській обласній психіатричній лікарні період з 01.09.2000 року по 18.05.2009 року та з 01.04.2015 року по 31.12.2021 року у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону № 1788-ХІІ, колегія суддів зазначає наступне.

1 січня 2004 року набрав чинності Закон № 1058-ІV.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб?єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Під час розгляду справи судом встановлено і не заперечується відповідачем, що протягом спірного періоду позивачка працювала у психіатричній лікарні на означених вище посадах.

За правилами статті 60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у психіатричному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 27.04.2023 року у справі № 160/14078/22, від 04.12.2019 року у справі № 689/872/17 та від 20.04.2022 року у справі № 214/3705/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 20104 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зважаючи на те, що позивачка у період з 01.09.2000 року по 18.05.2009 року та з 01.04.2015 року по 31.12.2021 року працювала у психіатричному закладі охорони здоров`я, суд першої інстанції дійшов правильного висновку зобов`язавши пенсійний орган зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону № 1788-ХІІ зазначеного періоду.

З урахуванням наведено вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області, та не вбачає підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині.

Враховуючи скасування рішення відповідача від 13.03.2023 року № 71 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , у ГУ ПФУ в Харківській області виникає обов`язок повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2023 року з урахуванням висновків суду.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог ч. 6 ст. 139 КАС України немає.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило