Справа № 460/9814/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/9814/23 пров. № А/857/6668/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року з питань визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення суду у справі № 460/9814/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції Комшелюк Т. О.,

дата ухвалення судового рішення 23 лютого 2024 року,

місце ухвалення судового рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту судового рішення 23 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, в якому просила визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, починаючи з 01 березня 2023 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, починаючи з 01 березня 2023 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року, яке набрало законної сили 03 серпня 2023 року, позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в перерахунку ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, починаючи з 01 березня 2023 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, починаючи з 01 березня 2023 року.

19 лютого 2024 року у порядку статті 383 КАС України ОСОБА_1 подала до суду заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року в справі №460/9814/23 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судовим рішенням у цій справі, захищено право позивача на пільгове обчислення розміру пенсії, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, шляхом збільшення розміру пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, однак відповідачем застосовано "двоскладову формулу" обчислення пенсії, яка передбачена ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи положення ст.312 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4) та перебуває на обліку у відповідача, отримуючи пенсію за віком з 2001 року, яка призначена їй із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На заяву позивача щодо перерахунку пенсії на умовах ч.2 ст.56 Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахунку та виплати пенсії на підставі ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо обчислення розміру пенсії без встановлення доплати до пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, позивач звернулася до суду з позовною заявою.

Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі №460/9814/23, яке набрало законної сили 03 серпня 2023 року, зобов`язано, зокрема, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, починаючи з 01 березня 2023 року.

04 вересня 2023 року позивачу виданий виконавчий лист № 1 на виконання рішення суду в цій частині.

13 грудня 2023 року постановою державного виконавця за цим виконавчим листом відкрито виконавче провадження ВП № 73378875.

У відповідь на звернення позивача щодо стану виконання рішення суду, пенсійний орган повідомив про те, що у разі перерахунку пенсії позивача відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, починаючи з 01 березня 2023 року, розмір пенсії позивача зменшується. А тому у разі, якщо внаслідок перерахунку пенсії розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Так, розмір пенсії позивача з 01 березня 2023 року, визначений з урахуванням зазначеного судового рішення у справі №460/9814/23, становить 3656,46 грн, у тому числі: 3143,52 грн - розмір пенсії за віком за двома складовими, + 56,94 грн - додаткова пенсія потерпілій особі внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №112 + 456,00 грн. компенсаційна виплата 75-ти річним.

До виконання зазначеного вище рішення Рівненського окружного адміністративного суду розмір пенсії позивача станом становив 3925,96 грн. Оскільки після перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 12 вересня 2023 року у справі №460/9814/23 її розмір зменшується, то пенсія з 01 березня 2024 року виплачується позивачу у раніше встановленому розмірі.

При цьому обчислення розміру пенсії позивача на виконання рішення суду здійснено із застосуванням «двоскладової формули» розрахунку, передбаченої ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту матеріалів заяви позивача встановлено, що боржником не виконується рішення суду у встановлений у ньому спосіб, оскільки ним протиправно після набрання рішенням суду законної сили застосовується при обчисленні розміру пенсії ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», незважаючи на зобов`язання згідно з рішенням суду здійснювати перерахунок пенсії в редакції частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чинній до 11 жовтня 2017.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подавалась заява про перерахунок пенсії на підставі ч.2 ст.27 Закону № 1058, при цьому умовою призначення надбавки за понаднормативний стаж, є призначення пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Якщо не дотримано цієї умови, то особа не має права на отримання надбавки за понаднормативний стаж відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом ч.1-3 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду, серед іншого має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження, у випадку, коли таке відкрито.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які їй відомо і які можуть бути використані судом.

Колегія суддів зазначає, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

При цьому, звернення до суду із заявою відповідно до ст.383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби. Звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Звертаючись із заявою в порядку ст.383 КАС України, ОСОБА_1 зазначила, що 13 грудня 2023 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області відкрито виконавче провадження №73378875 по примусовому виконанню виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року в справі №460/9814/23.

Колегією суддів встановлено, що, як вбачається з матеріалів справи, боржником - ГУ ПФУ у Рівненській області, не виконується рішення суду у встановлений у ньому спосіб, оскільки ним протиправно після набрання рішенням суду законної сили, застосовується при обчисленні розміру пенсії ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», незважаючи на зобов`язання, згідно з рішенням суду здійснювати перерахунок пенсії в редакції частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чинній до 11 жовтня 2017 року.

Частиною 6 ст.383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, при розгляді заяв в порядку ст.ст.382, 383 КАС України суд повинен з`ясувати, чи були оскаржувані рішення, дії відповідача, пов`язані з виконанням судового рішення, та чи не утримує в собі звернення позивача до суду самостійні підстави та предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи, судовим рішенням у справі №460/9814/23 підтверджено наявність порушеного права ОСОБА_1 .

На виконання вказаного судового рішення відповідачем було прийняте рішення про перерахунок пенсії.

Під час здійснення вказаного перерахунку основний розмір пенсії обчислений відповідачем із застосуванням двох складових, тобто, основний розмір пенсії позивача був обрахований відповідачем на умовах, визначених ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, оскаржені дії пенсійного органу дійсно пов`язані з виконанням судового рішення в справі №460/9814/23, а тому їх необхідно розглядати в порядку, визначеному ст.383 КАС України.

Вирішуючи вказану заяву, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Із змісту резолютивної частини рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року в справі №460/9814/23 вбачається, що на пенсійний орган суд поклав зобов`язання здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, починаючи з 01 березня 2023 року.

Таким чином, вказаним судовим рішенням встановлено спосіб його виконання.

Проте рішенням відповідача про перерахунок проведено не відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а на підставі ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, в межах справи №460/9814/23 судом не вирішувалася позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок пенсії позивача в порядку, визначеному ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, пенсію за віком позивачу призначено з 2001 року, згідно з Законом № 796-XII до 11 жовтня 2017 року, тобто, до дня внесення у ст.56 цього Закону змін Законом України № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії".

Отже, рішенням суду визнано за позивачем право на перерахунок пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.56 Закону № 796-XII в редакції, що була чинною до 11 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону № 796-XII (в редакції, чинній до 11 жовтня 2017 року) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

За таких обставин колегія суддів також звертає увагу на постанову Верховного Суду в складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 25 червня 2024 року справі №300/3435/21, в якій суд касаційної інстанції вважав за необхідне відступити від висновків, викладених у раніше ухвалених постановах Верховного Суду, зокрема від 23 жовтня 2019 у справі №809/627/18, від 29.08.2022 у справі № 300/1390/19, від 06.09.2023 у справі № 300/2091/21, від 10.01.2024 у справі № 300/168/21 та інших, у яких викладено правовий висновок про розповсюдження пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ в редакції змін, внесених Законом № 2148-VIII на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, та відповідно про те, що згідно із пунктом 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ (у редакції, що діяла на час її реалізації за заявою пенсіонера) умовою призначення надбавки за понаднормативний стаж є призначення пенсії на умовах частини другої статі 27 Закону №1058-IV; пенсіонер, щодо якого не дотримано цієї умови, не має права на отримання надбавки за понаднормовий стаж, як такого, що не ґрунтується на правильному правозастосуванні, та сформував наступні висновки:

(1) держава гарантувала зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС особливі норми та умови пенсійного забезпечення як компенсацію особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, тому за особами, які набули право на призначення пенсії з урахуванням спеціального Закону № 796-XII, редакцією пункту 2 статі 56 якого було визначено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, таке право зберігається й у разі зміни нормативно-правового регулювання цих правовідносин.

У разі зміни правового регулювання набуті такими особами права на пільги, компенсації і гарантії повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації або шляхом запровадження рівноцінних чи більш сприятливих умов соціального захисту.

(2) до осіб, яким на час призначення пенсії з урахуванням Закону № 796-XII її розрахунок мав здійснюватися згідно із пунктом 2 статті 56 Закону № 796-XII за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на один процент заробітку за рік, вказана норма повинна застосуватися у тій редакції, яка діяла на час призначення пенсії (окрім випадку покращення становища особи). Розповсюдження на таких осіб нових правил виплати надбавки за понаднормовий стаж в залежності від призначення пенсії на умовах частини другої статі 27 Закону № 1058-IV, запроваджених у зв`язку із внесенням до цієї норми змін Законом № 2148-VIII, свідчило б про звуження змісту та обсягу існуючих прав таких осіб, що в силу статті 22 Конституції України, є неприпустимим.

Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду до спірних відносин, які виникли у справі, яка переглядається, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки пенсія за віком призначена позивачу з 2001 року, тобто до внесення змін до пункту 2 статі 56 Закону № 796-XII, то в силу вимог статті 58 Конституції України, такі зміни не позбавляють позивача права на пенсію в повному розмірі із доплатою за понаднормовий стаж, оскільки таке право вона набула значно раніше, ніж набрав чинності Закон № 2148-VIII, яким було внесено зміни до пункту 2 статі 56 Закону № 796-XII.

За таких обставин, здійснюючи перерахунок пенсії позивача на умовах, визначених ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV, відповідач фактично застосував до спірних правовідносин положення п. п. 3 п. 2 розділу І Закону № 2148-VIII, та порушив право позивача на пільгове обчислення розміру пенсії, реалізація якого попередньо була захищена відповідним судовим рішенням.

Отже, розмір пенсії на виконання судового рішення територіальним органом Пенсійного фонду розраховано неправильно, оскільки відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплату збільшення до пенсії згідно з ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не проводити перерахунок основної пенсії в сторону її зменшення, в тому числі застосування «двоскладової формули».

Таким чином, вищеописані дії, вчинені відповідачем, згідно з яким основний розмір пенсії позивача обрахований відповідачем на умовах, визначених ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV, спрямовано на невиконання рішення суду від 22 травня 2023 року у справі №460/9814/23.

Колегія суддів вважає, що такі дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень, є протиправними, оскільки не відповідають змісту судового рішення, яке набрало законної сили і яким його зобов`язано здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, починаючи з 01 березня 2023 року.

Наявність достатніх сумнівів у належному виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку виконання судового рішення надає право суду встановлювати судовий контроль.

У розглядуваному випадку позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують необхідність застосування такого заходу.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу на те, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Колегія суддів наголошує, що оскільки резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції та містить чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, тому виконання рішення суду, яке набрало законної сили, повинно реалізовуватись у визначений судом спосіб.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що вказане рішення суду підлягає до виконання відповідачем (боржником) у точній відповідності до його резолютивної частини.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

З врахуванням наведених вище правових норм та встановлених фактичних обставин справи у їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без задоволення заяви позивача про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду 22 травня 2023 року у справі №460/9814/23, а тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та задовольнити заяву позивача.

Керуючись ст.312, 317, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року з питань визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення суду у справі №460/9814/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року в справі №460/9814/23 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії із застосуванням "двоскладової формули" розрахунку, без збільшення розміру пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року в справі №460/9814/23.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 17 липня 2024 року.