Справа № 204/6778/24
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/6778/24
Провадження № 2-а/204/69/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Карнаух В.В.,

представника позивача Пополітова І.М.,

представника відповідача Савко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській обрості до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2024 року до суду надійшла позовна заява Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській обрості до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 14.09.2019 строком дії до 14.09.2024 року органом МВД 0539, який відповідно до пояснень особи знаходиться вдома, фактично наданий не був, прибув на територію України 02 жовтня 2019 року через КПП «Гоптівка» в приватних справах до родичів, 17 жовтня 2019 року зареєстрував шлюб з громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18 жовтня 2019 року виїхав за межі України та 01 листопада 2019 року заїхав на територію України у зв`язку з возз`єднанням сім`ї та з того часу територію України не покидав. Документувався посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , виданою 11 листопада 2021 року, яка скасована рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 7490 від 15 вересня 2022 року, з рішенням про скасування ознайомлено 11 листопада 2022 року. Громадянин звернувся до суду з питання оскарження рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 . Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року по справі № 160/19394/22 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення. Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2023 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 . До територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС з питань оформлення та отримання посвідки на постійне/тимчасове проживання в Україні, статусу біженця в Україні не звертався, від своєчасного виїзду, а саме в термін до 23 липня 2022 року, за межі України ухилився. За фактом порушення строку перебування на території України, уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина РФ ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005192 від 30.05.2023 року, в якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН 005183 від 30.05.2023 року, відповідно до якої на вищезазначеного громадянина накладено адміністративне стягнення у розмірі 1 700,00 грн. Адміністративний штраф сплачено в повному обсязі, постанова не оскаржена. Керуючись нормами статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області, 30 травня 2023 року відносно вищезазначеного громадянина прийнято рішення № 21 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у строк до 28 червня 2023 року. Але, відповідачем таке рішення не виконано. За фактом порушення строку перебування в Україні та невиконання рішення про примусове повернення № 21 від 30 травня 2023 року уповноваженою особою відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005905 від 17 січня 2024 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 005896 від 17 січня 2024 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн. Реалізуючи положення частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ГУ ДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове видворення з України відповідача № 1 від 17 січня 2024 року. Звертає увагу, що громадянин ОСОБА_4 своїми діями порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: тривалий час перебуває на території України, без документів на право проживання в Україні та не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; ухилився від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни; відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїзних документів, а також забезпечення свого перебування та проживання на території України; відсутній документ, що дає право перетину державного кордону України. Враховуючи зазначене вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі і відсутній документ, що дає право на виїзд з території України. Наявність вищевикладених обставин створює підстави для продовження терміну перебування відповідача в пункті тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року по справі № 204/521/24 було скасовано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2024 року та прийнято нову постанову. Позовну заяву ГУ ДМС у Дніпропетровській області задоволено. Затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України. Громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 з 28 червня 2023 року ухиляється від виїзду за межі території України. Відповідач перебуває на території України без законних підстав, дії відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідач добровільно не виконав рішення ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 21 від 30 травня 2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни, статус біженця у відповідача відсутній, як відсутні і дозвільні документи для перебування на території України. За таких обставин вважає, що відповідач самостійно не залишить територію України і надалі буде ухилятись від виконання рішення про примусове повернення. Також вважає, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також існує ризик його втечі. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просив продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , терміном на шість місяців, з 17 липня 2024 року по 17 січня 2025 року.

Представник позивача - Пополітов І.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Ухвалою суду від 17 липня 2024 року було визначено проводити судове засідання по вказаній справі в режимі відеоконференції з Миколаївським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України. Однак, у зв`язку з технічними несправностями провести судове засідання в режимі відеоконференції не виявилось можливим. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача, який в судовому засіданні представлений своїм представником - ОСОБА_5 що не суперечить приписам ч. 14 ст. 289 КАС України.

Представник відповідача - Савко В.В. в судовому засіданні зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що з рішенням про скасування посвідки відповідач не погоджується, у зв`язку з чим оскаржує його в судовому порядку, на теперішній час у даній справі відкрито касаційне провадження. Крім того, ухвалою суду 01 лютого 2024 року з метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 було зупинено дію рішення про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства від 17 січня 2024 року. Таким чином, на теперішній час існує ухвала суд, яка набрала законної сили, та згідно якої відповідач не може бути примусово витворений з території України, поки не буде розглянутий його позов. Відповідач має на території України сім`ю, жодної загрози для України він не несе і жодних ризиків щодо нього не існує.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України, іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 46 КАС України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до паспорту НОМЕР_3 , виданого «УВД г Рыбинська и Рыбинского района Ярославськой области» є громадянином Російської Федерації, уродженцем Ярославської області.

17 жовтня 2019 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 710, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 4 від 18 січня 2024 року (а.с. 29-32).

Вказані обставини були встановлені рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року по справі № 160/19394/22, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/109780949, залишеному без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/114300991.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

10 листопада 2021 року ОСОБА_1 на підставі возз`єднання сім`ї з громадянином України (на підставі шлюбу) була видана посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , зі строком дії до 09 листопада 2022 року.

15 вересня 2022 року Управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Дніпропетровській області прийнято рішення № 7490 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 322.

Не погодившись з вказаним рішенням про скасування посвідки на тимчасове проживання, 05 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 15.09.2022 р. № 7490.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року по справі № 160/19394/22 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 15.09.2022 р. №7490 було відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року по адміністративній справі № 160/19394/22, було залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2023 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Савка Віталія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі № 160/19394/22 (а.с. 64).

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

17 січня 2024 року о 17.22 год. ОСОБА_1 було доставлено у Відділ № 6 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для вирішення питання про поміщення до ПТПІ (пункту тимчасового перебування іноземців), для забезпечення видворення, про що було складено протокол № МДН 000141 про адміністративне затримання за частиною 2 статті 263 КУпАП від 17 січня 2024 року (а.с. 17-18).

17 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 005905, в якому зазначено, що громадянин РФ ОСОБА_1 порушив правила перебування іноземців на території України, а саме: не виконав рішення ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 21 від 30.05.2023р. про примусове повернення, чим порушив вимоги ч. 1, 3 ст. 9, ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за що ч. 3 ст. 203 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність (а.с. 20-21).

Постановою ПН МДН 005896 від 17 січня 2024 року на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 203 КУпАП, було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100,00 грн. (а.с. 22-21).

Також, 17 січня 2024 року Чечелівським відділом у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області було прийнято Рішення про примусове видворення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24-25).

Того ж дня, тобто 17 січня 2024 року т.в.о. начальника відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області Шеян Ганною було прийнято Рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина РФ ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2024 року по справі № 204/521/24 було відмовлено у задоволенні позовної заяви Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року по справі № 204/521/24, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/117414688, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2024 року було скасовано та прийнято нову постанову. Задоволено позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2024 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Савко Віталія Вікторовича на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 204/521/24 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України (а.с. 65-66).

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 12 ст. 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Звертаючись у липні 2024 року до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , позивач Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській обрості просив продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , терміном на шість місяців, з 17 липня 2024 року по 17 січня 2025 року

Однак, в порушення вимог частини 12 статті 289 КАС України, позивачем у позовній заяві взагалі не зазначено дій або заходів, що вживалися позивачем для забезпечення виконання рішення про примусове видворення.

Не зазначив про такі дії або заходи представник позивача і в судовому засіданні під час розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача на запитання суду щодо вжитих позивачем заходів повідомив, що за період з моменту затримання ОСОБА_1 17 січня 2024 року до теперішнього часу жодних дій або заходів з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення ОСОБА_1 не вживалось.

У частині 13 статті 289 КАС України закріплено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Але, про наявність передбачених частиною 13 статті 289 КАС України умов, за яких неможливо на теперішній час забезпечити примусове видворення ОСОБА_1 , стороною позивача ні у позовній заяві, ні представником позивача в судовому засіданні також не зазначено.

З пояснень представника позивача судом встановлено, що позивачем не вживалося жодних заходів щодо направлення до країни походження відповідача відповідних запитів для забезпечення його примусового видворення.

За таких обставин, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що позивачем за період з моменту затримання ОСОБА_1 17 січня 2024 року та до теперішнього часу жодних дій або заходів з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення ОСОБА_1 не вживалось.

Таким чином, стороною позивача на теперішній час не доведено наявності передбачених процесуальним законом підстав для продовження ОСОБА_1 строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, по 17 січня 2025 року.

Крім того, як вже було зазначено вище, на теперішній час ОСОБА_1 продовжує оскаржувати рішення Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 15 вересня 2022 року № 7490 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , та ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2023 року по справі № 160/19394/22 було відкрито касаційне провадження на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року.

Також, на теперішній час ОСОБА_1 продовжує оскаржувати і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року по справі № 204/521/24, якою його затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2024 року по справі № 204/521/24 було відкрито касаційне провадження.

Крім того, ОСОБА_1 оскаржує рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року по справі № 204/800/24, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/117106908, яким ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі відділу №6 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення, а саме рішення про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства від 17 січня 2024 року, затвердженого т.в.о. начальника Чечелівського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Шеян Г.О.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2024 року по справі № 204/800/24, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/117595825, було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року.

Отже, по вищезазначеним справам на теперішній час остаточного рішення судом не ухвалено.

Судом також встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року по справі № 204/800/24 (провадження № 2-аз/204/2/24) було частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Савка В.В. про забезпечення позову. З метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 зупинено дію рішення про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства від 17 січня 2024 року, затвердженого т.в.о начальника Чечелівського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Шеян Ганною Олександрівною, відповідно до якого було вирішено примусово видворити з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 . У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено (а.с. 60-61).

Крім того, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2024 року по справі № 204/800/24 було зупинено провадження в адміністративній справі № 204/800/24 до ухвалення Верховним Судом постанови за результатом касаційного розгляду справи № 160/19394/22 (а.с. 62-63).

Отже, з викладеного вбачається, що на теперішній час забезпечити та реалізувати примусове видворення громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 за межі України в будь-якому випадку є неможливим, оскільки щодо ОСОБА_1 на підставі ухвали суду по справі № 204/800/24 зупинено дію рішення від 17 січня 2024 року про примусове видворення з України. Крім того, провадження по справі № 204/800/24 зупинено в апеляційній інстанції до розгляду Верховним Судом касаційної скарги у справі № 160/19394/22, предметом розгляду якої є оскарження відповідачем рішення Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 15 вересня 2022 року № 7490 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 .

При вирішенні даної справи суд враховує, що відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

У статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою до провадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Підсумовуючи наведене та враховуючи те, що на теперішній час забезпечити примусове видворення громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 за межі України (до розгляду судом апеляційної інстанції скарги по справі № 204/800/24 провадження по якій зупинено) є неможливим, оскільки існує ухвала суду про забезпечення позову якою зупинено дію рішення про примусове видворення відповідача, суд вважає, що продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та подальше утримання у ПТПІ громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , терміном ще на шість наступних місяців (по 17 січня 2025 року) буде грубим порушенням статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже матиме наслідком обмеження особистої свободи відповідача на значний термін, тривалість якого станом на теперішній час є невизначеною, тому що залежить від розгляду судом касаційної інстанції та судом апеляційної інстанції поданих відповідачем скарг на рішення судів по взаємопов`язаним справам.

Суд констатує, що продовження строку затримання відповідача та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ще на шість місяців не відповідатиме принципу пропорційності втручання в його право на свободу та особисту недоторканість.

При цьому, право на свободу та особисту недоторканність є одним з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем перед судом не доведено на підставі належних та допустимих доказів виконання приписів визначених частинами 12, 13 статті 289 КАС України, наявність яких є обов`язковою умовою для ухвалення судом рішення про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суду також не надано доказів, які б підтверджували ризик та можливість втечі відповідача.

Суд враховує, що відповідач одружений на громадянці України, що на переконання суду свідчить на його користь та на існування в нього міцних соціальних зв`язків.

Усі наведені аргументи позивача грунтуються виключно на його припущеннях, однак доказування у суді не може ґрунтуватися на припущеннях і кожна із сторін зобов`язана переконливо доводити свою позицію.

З огляду на те, що позивачем не зазначено дій або заходів, що вживалися ним для забезпечення виконання рішення про примусове видворення, а також не зазначено умов, за яких неможливо на теперішній час забезпечити примусове видворення ОСОБА_1 , беручи до уваги, що ОСОБА_1 на теперішній час продовжує оскаржувати рішення Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 15 вересня 2022 року № 7490 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , а також постанову суду про його затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, враховуючи існування ухвали про забезпечення позову згідно якої відповідач не може бути примусово видворений за межі території України до набрання рішенням суду по справі № 204/800/24 законної сили, суд вважає даний позов необґрунтованим та недоведеним належними, допустимими та переконливими доказами, та приходить до висновку про відсутність на теперішній час законних підстав для продовження строку затримання ОСОБА_1 та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на шість місяців.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи позивача, наведені ним в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, не відноситься до предмета спору, і є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській обрості слід відмовити в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 1, 4Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 7-9, 72, 77, 90, 96, 229, 242-246, 250, 289 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській обрості до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез