Справа № 200/2500/24
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року Справа№200/2500/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника, адвоката Щербачова Андрія Петровича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не розгляді рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 12 січня 2024 року про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 12 січня 2024 року про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 на підставі пп. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено наступне.

На підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року позивач був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, з серпня 2022 року проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що його матір, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 2 групи з 10 липня 2020 року, якій необхідний постійний догляд.

Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації […] звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інші поважні причини, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми або дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

В лютому 2024 року позивач засобами поштового зв`язку подав до військової частини НОМЕР_1 через Міністерства оборони України рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, до якого додав відповідний медичний висновок лікарсько-консультативної комісії.

У відповіді від 17 березня 2024 року, наданої військовою частиною НОМЕР_2 , повідомлено, що його рапорт на теперішній час знаходиться на розгляді у керівника військової частини НОМЕР_2 і після погодження рапорту він зі всіма документами, затвердженими резолюцією командира військової частини НОМЕР_2 , буде направлений до управління військової частини НОМЕР_1 для прийняття рішення.

Позивач вважає, що в даному випадку має місце протиправна бездіяльність з боку відповідача, яка полягає у не розгляді його рапорту про звільнення, наслідком якої є порушення його прав (а.с. 1-7).

У відзиві на позов військова частина НОМЕР_1 зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Позивачем подано рапорт до військової частини НОМЕР_2 , яка є підпорядкованою військовій частині НОМЕР_1 .

Військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 звільняє з військової служби командир окремої бригади, тобто відповідач.

Рапорт про звільнення позивача розглянуто відповідачем та за наслідком його розгляду відмовлено 1 квітня 2024 року (вих. № 1553/3383) у звільненні з військової служби, оскільки не доведено наявність сімейних стосунків між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - надане позивачем свідоцтво про народження складено російською мовою; зазначені прізвища: позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_3 ; в паспортах: прізвище позивача ОСОБА_5 , прізвище ОСОБА_4 Ничик.

Окрім того, позивачем подано рапорт про звільнення на підставі пп. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», проте в позові він обґрунтовує свою позицію посилаючись на пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зазначено, що згідно з пп. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільняються з військової служби військовослужбовці, які проходять кадрову військову службу, але позивач не перебуває на кадровій військовій службу.

Отже, позивач не може бути звільнений зі служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З огляду на викладене, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.51-52).

Ухвалою суду від 1 травня 2024 року провадження у справі відкрито; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому порядку; визначено, що позивач звернувся до суду із даним позовом з дотриманням строку, встановленого ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати суду пояснення щодо наявності/відсутності підстав для розгляду Військовою частиною НОМЕР_3 рапорту позивача від 12 січня 2024 року щодо звільнення останнього з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 «Про військовий обов`язок та військову службу»; пояснення щодо підстав передання рапорту позивача від 12 січня 2024 року щодо звільнення останнього з військової служби для розгляду до військової частини НОМЕР_2 ; належним чином засвідчені копії наказів про прийняття позивача на службу та її проходження; належним чином засвідчену копію рапорту позивача від 12 січня 2024 року щодо звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с. 43-45).

13 травня 2024 року до суду надійшов відзив на позов від Військової частини НОМЕР_1 , також витребувані судом документи (а.с. 51-69).

4 червня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача про зупинення провадження у справі (а.с. 73-74).

Ухвалою суду від 1 травня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі відмовлено (а.с. 77).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 8 травня 2024 року № 3684-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Станом на день розгляду даної справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

У зв`язку із введенням в країні воєнного стану змін та доповнень, викликаних введенням воєнного стану, до Кодексу адміністративного судочинства України не вносилось.

Таким чином, суд вирішує справу відповідно до норм чинного станом на час розгляду справи процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України згідно паспорта НОМЕР_4 від 22 грудня 2000 року, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 12-17).

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_6 Окрема бригада територіальної оборони ( НОМЕР_6 ОБрТрО) Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України), код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 51, https://www.ukrmilitary.com/p/territorial-defense-forces.html, https://tro.mil.gov.ua/brigade/109-ta-okrema-brigada-teritorialnoyi-oboroni/).

Відповідно до записів у військовому квітку НОМЕР_8 31 травня 2022 року ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» був призваний у Збройні Сили України по мобілізації; наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_9 від 27 червня 2022 року № 33 зараховано до військової частини як солдата резерву; наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_9 від 7 липня 2022 року № 55 виключено зі списків військової частини НОМЕР_9 (а.с. 18-22, 66-67).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 [ НОМЕР_10 окремий батальйон територіальної оборони НОМЕР_6 оБрТрО] (по стройовій частині) від 8 липня 2022 року № 88 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС 1000915А; зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та визначено вважати таким, що з 8 липня 2022 року справу та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків; підстава: наказ командира військової частин НОМЕР_9 № 55 від 7 липня 2022 року (а.с. 55).

12 лютого 2024 року позивачем засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (поштове відправлення № 505) через Міністерство оборони України подано рапорт від 12 січня 2024 року командиру військової частини НОМЕР_1 (у підпорядкуванні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 ) про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, в якому зазначено, що ОСОБА_1 з серпня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ; має матір - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до довідки серія 12 ААГ № 191984, виданої міжрайонною Нікопольською медико-соціальною експертною комісією № 1, з 10 липня 2020 року є інвалідом 2 групи, яка потребує постійного стороннього огляду та нездатна до обслуговування (а.с. 24-25, 59, 32-35).

У мотивувальній частині рапорту позивач зазначив, що враховуючи стан матері ним було прийнято рішення звільнитись з військової служби відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», при цьому у прохальній частині рапорту позивач послався на пп. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

До рапорту позивачем були додані наступні документи:

- копія свідоцтва про народження громадянина ОСОБА_6 (російською мовою) серія НОМЕР_11 від 25 жовтня 1977 року, в якому в графі: «батько» зазначений « ОСОБА_7 » (російською мовою), в графі: «мати» зазначена « ОСОБА_2 » (російською мовою) (а.с. 26);

- копія паспорта серія НОМЕР_12 від 21 червня 2001 року громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с. 27-28, 60-62);

- копія паспорту серії НОМЕР_13 від 22 грудня 2000 року громадянина України ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с. 12-17, 63-65);

- копія військового квітка ОСОБА_6 (російською мовою) НОМЕР_8 від 1 листопада 1995 року (а.с. 18-22, 66-67);

- копія дублікату довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААГ № 191984, виданої міжрайонною Нікопольською МСЕК № 1 стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення 2 групи інвалідності за загальним захворюванням з ураження ОРА, безстроково (а.с. 30, 68);

- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданого Нікопольським міськрайонним відділом державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровській області (серія НОМЕР_14 від 5 січня 2019 року) (а.с. 31, 69).

Відповідно до відомостей сайту АТ «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) поштове відправлення № 505 отримано адресатом (Міноборони) 21 лютого 2024 року (а.с. 83).

Як слідує з листа військової частини НОМЕР_2 від 17 березня 2024 року (вих. № 1557/1109), рапорт позивача був направлений Міністерством оборони України відповідачу та 15 березня 2024 року був перенаправлений відповідачем до військової частини НОМЕР_2 , де позивач проходив військову службу (а.с. 26).

Листом від 17 березня 2024 року (вих. № 1557/1109) командир військової частини НОМЕР_2 повідомив позивачу, що військовою частиною НОМЕР_2 отримано супровідного листа військової частини НОМЕР_3 (вих. № 1553/2766) від 15 березня 2024 року (вх. № 1644 від 15 березня 2024 року) щодо розгляду його рапорту про звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Рапорт на теперішній час знаходиться на розгляді керівництва військової частини НОМЕР_2 і після його погодження з усіма необхідними документами, затвердженими резолюцією командира військової частини НОМЕР_2 , в подальшому буде направлений до управління військової частини НОМЕР_1 (через відділення персоналу штабу) для прийняття рішення (а.с. 36).

30 березня 2024 року військовою частиною НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_3 було подано подання № 1557/1321 щодо звільнення з військової служби військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_1 (а.с. 56).

Листом від 1 квітня 2024 року (вих. № 1553/3383) т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 повідомив командиру військової частини НОМЕР_2 про розгляд подання військової частини НОМЕР_2 від 30 березня 2024 року № 15557/1321 щодо звільнення з військової служби військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_1 , а саме про залишення клопотання без реалізації у зв`язку із тим, що прізвище військовослужбовця та його матері в наданих документах відрізняються (а.с. 56).

Рапортом начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 на ім`я начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 повідомлено про повернення клопотання позивача щодо його звільнення у зв`язку із не співпадінням прізвища військовослужбовця та його матері. Зазначено, що у зв`язку із наявністю помилки в паспорті громадянки України « ОСОБА_2 » звільнення молодшого сержанта ОСОБА_1 на підставі підпункту п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не є можливим (а.с. 57).

Суд зазначає, що доказів направлення позивачу військовою частиною НОМЕР_2 повідомлення про результати розгляду його рапорту матеріали справи не містять.

Не отримавши рішення про результати розгляду його рапорту про звільнення з військової служби позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (тут і надалі в редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон № 2232-ХІІ) правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє і станом на час розгляду справи.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено проведення загальної мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. […].

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 6 грудня 1991 року № 1934-XII організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Судом встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 [ НОМЕР_10 окремий батальйон територіальної оборони 109 оБрТрО].

Частиною 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ передбачені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; частиною 6 цієї ж статті підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять кадрову військову службу.

Згідно з матеріалами справи позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Отже, приписи ч. 6 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ на позивача не розповсюджуються.

Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): […] у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я […].

Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (тут і надалі в редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин) (далі Положення № 1153).

Відповідно до п. 233 Положення № 1153 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з п. 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40:

- рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до п. 12.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170 (тут і надалі в редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин) (далі - Інструкція № 170) звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними п. 225 Положення.

Згідно з пп. 2 п. 225 Положення № 1153 звільнення військовослужбовців з військової служби […] з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації здійснюється на підставах, передбачених ч. 3, п. 2 ч. 4, п. 3 ч. 5 та п. 3 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; […].

Як встановлено судом, позивач проходить військову службу у званні солдат.

Отже, звільнення позивача з військової служби може мати місце за наказом командира бригади, у підпорядкуванні якої перебуває військова частина НОМЕР_2 , а саме командиром Військової частини НОМЕР_1 [ НОМЕР_6 ОБрТрО Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України].

Згідно з п. 1.5 Інструкції № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, […] у військових частинах, […], оформляються:

1) Подання (додаток 1), […]: на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу щодо: призначення на посади; переміщення; звільнення з військової служби; […].

Суд зазначає, що пунктом 12.9 Інструкції № 170 передбачені випадки, коли документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, а саме: у випадках звільнення: за підставами, передбаченими п.п. [пунктами] «г» - «е» ч. 3, пп.пп. [підпунктами] «а», «ґ», «д», «е» п. 1, пп. «в» п. 2 ч. 4, пп.пп. «д», «е», «є», «и» - «о» п. 1, пп.пп. «д», «е», «є», «з» - «м» п. 2, п. 3 ч. 5, пп.пп. «д» - «і» п. 1, пп.пп. «ґ» - «з» п. 2, п. 3 ч. 6 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ (абз. 1); за підставами, передбаченими п.п. «б», «в» і «д» ч. 3, п. «г» п. 1 ч. 4, пп.пп. «а», «б», «в», «ґ» п. 1, 2 ч. 5, пп.пп. «а», «б», «в», «ґ» п. 1, пп.пп. «а», «б», «г» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця.

Отже, документи на звільнення з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ (рапорт по команді та додані до нього документи) позивач мав подати безпосередньому (прямому) командиру, який наділений повноваженнями підготувати необхідний пакет документів та подати його до відповідача.

Як встановлено судом, поданий позивачем рапорт про звільнення та додані до нього документи були скеровані ним безпосередньо до відповідача (через Міноборони), а не до прямого командира.

Враховуючи передбачений нормативно-правовими приписами порядок, рапорт позивача був перенаправлений до військової частини НОМЕР_2 (для підготування відповідного подання та необхідних документів).

Після підготування необхідного пакету документів подання про звільнення позивача з військової служби разом із рапортом позивача та іншими документами були скеровані командиром військової частини НОМЕР_2 до відповідача.

За наслідком розгляду подання військової частини НОМЕР_2 про звільнення позивача з військової служби відповідачем було прийнято рішення про залишення клопотання без реалізації, про що повідомлено командира військової частини НОМЕР_2 .

Отже, з боку відповідача судом не встановлено протиправної бездіяльності щодо розгляду рапорту позивача від 12 лютого 2024 року про звільнення з військової служби.

Як наслідок, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача з розгляду його рапорту про звільнення з військової служби є необґрунтованими та задоволенню не підлягають

Беручи до уваги, що позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача розглянути рапорт про звільнення з військової служби є похідними від позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності, зазначені вимоги також задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби, суд зазначає, що вказані вимоги фактично є похідними позовними вимогами від позовних вимог про оскарження відмови відповідача звільнити позивача з військової служби, які в межах даної справи позивачем не заявлялись.

Суд зазначає, що відзив на позов та додані до нього документами, на підставі яких судом встановлені обставини розгляду відповідачем рапорту позивача про звільнення, були доставлені до електронного кабінету представника позивача 13 травня 2024 року.

Станом на час розгляду справи позивачем не надавались суду заяви стосовно зміни позовних вимог, або збільшення позовних вимог, або інші заяви, пов`язані зі зміною розміру позовних вимог, зміною предмету або підстав позову.

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача звільнити його з військової служби також не підлягають задоволенню.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільненим від сплати судового збору.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна