Справа № 520/16494/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 р. № 520/16494/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунку пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 74 від 27.11.2023 року «Про розгляд питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій», яким розмір пенсії ОСОБА_1 обмежений десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 15 грудня 2010 року йому довічно призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 «Про прокуратуру» в розмірі 84 % грошового забезпечення. На виконання рішення суду від 05.06.2023 у справі № 520/9472/23, відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача у визначеному судом порядку, внаслідок якого розмір пенсії зменшився. При проведенні перерахунку, пенсія обчислювалася з 84 % від суми заробітної плати 48 172,19 грн на підставі довідки Військової прокуратури об`єднаних сил від 04.03.2020 за вих. № 1482 вих.20 без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску щодо заробітної плати та з обмеженням розміру пенсії десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність. За результатами виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі № 520/9472/23, керуючись п. 4 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вирішено залишити пенсію позивачу в попередньому розмірі. Позивач вважає обмеження його пенсії максимальним розміром протиправним, адже на підставі рішення суду від 12.05.2020 по справі № 520/4499/2020, яке 28.09.2020 на підставі ухвали Другого апеляційного адміністративного суду набрало законної сили, зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити з 01.10.2017 перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50- 1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (у редакції, що діяла на момент призначення 15.12.2010 пенсії), обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розрахунку 84 % від місячної заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховуються для перерахунку пенсії, виданої військовою прокуратурою об`єднаних сил 04.03.2020 за вих. № 14-82вих.20, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідною (прирівняною) посадою заступника військового прокурора гарнізону, яка становить 48172 (сорок вісім тисяч сто сімдесят дві) грн. 19 коп без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 18.06.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з 15.12.2010. На виконання рішення суду від 05.06.2023 року у справі № 520/9472/23, відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача у визначеному судом порядку, внаслідок якого розмір пенсії зменшився. При проведенні перерахунку, пенсія обчислювалася з 84 % від суми заробітної плати 48172,19 грн на підставі довідки Військової прокуратури об`єднаних сил від 04.03.2020 року за вих. № 1482 вих.20 без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску щодо заробітної плати та з обмеженням розміру пенсії десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність. За результатами виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі № 520/9472/23, керуючись п. 4 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вирішено залишити пенсію ОСОБА_1 в попередньому розмірі. Зобов`язань щодо обчислення пенсії без обмеження її максимальним розміром на пенсійний орган рішенням суду від 05.06.2023 у справі № 520/9472/23 не покладено. Зазначив, що ГУ ПФУ в Харківській області діяло згідно вимог чинного законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що заперечує проти доводів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву. Позивач підтримав свою позицію, викладену в позовній заяві, та просив задовольнити позов.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з 15.12.2010.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі №520/4499/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 24 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.03.2020 №131 та від 01.04.2020 № 134 щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні з 01.10.2017 перерахунку та виплати пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (у редакції, що діяла на момент призначення 15.12.2010 пенсії), обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розрахунку 84 % від місячної заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховуються для перерахунку пенсії, виданої військовою прокуратурою об`єднаних сил 04.03.2020 за вих. № 14-82вих.20, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідною (прирівняною) посадою заступника військового прокурора гарнізону, яка становить 48 172 (сорок вісім тисяч сто сімдесят дві) грн 19 коп, без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.10.2017 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (у редакції, що діяла на момент призначення 15.12.2010 пенсії), обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розрахунку 84 % від місячної заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховуються для перерахунку пенсії, виданої військовою прокуратурою об`єднаних сил 04.03.2020 за вих. № 14-82вих.20, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідною (прирівняною) посадою заступника військового прокурора гарнізону, яка становить 48 172 (сорок вісім тисяч сто сімдесят дві) грн 19 коп, без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат

На виконання зазначеного рішення суду відповідач здійснив позивачу перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 84 % від місячної заробітної плати на підставі довідки про розмір заробітної плати від 04.03.2020 № 14-82вих.20 без обмежень максимального розміру, починаючи з 01.10.2017 та проведено нарахування грошових коштів за період з 01.10.2017 по 30.11.2020 в розмірі 968 290,92 грн.

У подальшому, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі № 520/9472/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з застосуванням при обчисленні розміру пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску у розмірі 42 100,00 грн. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 01.10.2017 нарахування та виплату пенсії за вислугу років з урахуванням основного розміру пенсії, обчисленого із суми заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 48 172,19 грн, визначеної в довідці про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховуються для перерахунку пенсії, виданої військовою прокуратурою об`єднаних сил 04.03.2020 за вих. № 14-82вих.20, та визначеної в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 520/4499/2020, без застосуванням при обчисленні розміру пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання зазначеного рішення відповідач рішенням від 27.11.2023 № 74 здійснив перерахунок пенсії позивача у визначеному судом порядку, внаслідок якого розмір пенсії зменшився. При проведенні перерахунку, пенсія обчислювалася з 84 % від суми заробітної плати 48172,19 грн на підставі довідки Військової прокуратури об`єднаних сил від 04.03.2020 року за вих. № 1482 вих.20 без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску щодо заробітної плати та з обмеженням розміру пенсії десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність. За результатами виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі № 520/9472/23, керуючись п. 4 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вирішено залишити пенсію ОСОБА_1 в попередньому розмірі.

Не погоджуючись із рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 27.11.2023 №74, проведеним перерахунком пенсії та обмеженням її максимального розміру, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Частиною першою статті 46 Конституції України закріплено право громадяни на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

На час призначення позивачу пенсії (2010 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII (далі Закон № 1789-XII).

Частиною 9 статті 50-1 Закону № 1789-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії) визначено, що прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Відповідно до частини 1 статті 50-1 зазначеного Закону пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

За змістом статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції :"Пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України" ( 2790-12 ), "Про наукову і науково-технічну діяльність" ( 1977-12 ), "Про державну службу" ( 3723-12 ), виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

Положення пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон № 1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом України №1697-VII "Про прокуратуру", за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовуються нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 400/754/21.

Частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, наведені вище висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №400/754/21, в силу частини 5 статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахуванням судом першої інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин та суд першої інстанції не має права відступати від висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20 відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 589/3997/16-а в подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14 жовтня 2014 року - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.

Так, у постанові Верховного Суду від 21.12.2021 (справа № 580/5962/20), яка прийнята у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, Суд дійшов таких правових висновків:

«…колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII.». «…внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний… на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Отже, позовні вимоги Особа-1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають».

Правовий висновок Верховного Суду, висловлений у справі № 580/5962/20 застосовано Верховним Судом у інших справах, зокрема, в постановах від 29.06.2022 № 500/5077/21, від 14.09.2022 у справі № 380/7330/21, від 30.03.2023 у справі № 580/5239/20, від 06.04.2023 у справі № 240/16449/20, від 17.05.2023 у справі № 380/1163/21, від 14.05.2024 у справі №460/144/21.

Як встановив суд, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 520/4499/2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснило позивачу перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 84 % від місячної заробітної плати на підставі довідки про розмір заробітної плати від 04.03.2020 № 14-82вих.20 без обмежень максимального розміру, починаючи з 01.10.2017 та проведено нарахування грошових коштів за період з 01.10.2017 по 30.11.2020 в розмірі 968 290,92 грн.

Суд звертає увагу, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 520/4499/2020, яким суд зобов`язав Головне управління здійснити позивачу перерахунок пенсії без обмеження максимального її розміру, прийнято судом до ухвалення Верховним Судом правового висновку, висловленого у справі № 580/5962/20.

У подальшому, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі № 520/9472/23 відповідач рішенням від 27.11.2023 № 74 провів перерахунок пенсії позивача з 84 % від суми заробітної плати 48172,19 грн на підставі довідки Військової прокуратури об`єднаних сил від 04.03.2020 року за вих. № 1482 вих.20 без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску щодо заробітної плати та з обмеженням розміру пенсії десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність, однак обмежив її максимальним розміром.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.

Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26 грудня 2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке поле для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)).

Хоча виплати соціального страхування є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема, поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення".

Зазначені вище висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 580/1950/21.

Так, у межах даної справи позивач оскаржує рішення відділу перерахунку пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №74 від 27.11.2023 року «Про розгляд питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій», яким розмір пенсії позивача обмежений десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо протиправності оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Харківській області.

Під час розгляду справи судом не встановлено протиправності дій чи рішення відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування відділу перерахунку пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №74 від 27.11.2023 року «Про розгляд питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій», яким розмір пенсії позивача обмежений десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН