Справа № 560/10307/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 липня 2024 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Блонський В.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Хмельницького фахового музичного коледжу ім. В.І. Заремби , Антонінської школи мистецтв Антонінської селищної ради , Берездівської мистецької школи , Білогірської школи мистецтв Білогірської селищної ради , КЗ "Писарівська мистецька школа" Війтовецької селищної ради , КЗ "Мистецька школа" Віньковецької селищної ради , Волочиської дитячої школи мистецтв Волочиської міської ради , Гвардійської дитячої школи мистецтв , Філії мистецької школи "Городоцька дитяча музична школа" , Грицівської дитячаої музичної школи , Деражнянської дитячої школи мистецтв , Дунаєвецької дитячої школи мистецтв , Мистецької школи "Ізяславська мистецька мистецтва" Ізяславської міської ради , Школи мистецтв Красилівської міської ради , Летичівської дитячої школи мистецтв , КЗ Маківської сільської ради "Маківська музична школа" , Меджибізької дитячої школи мистецтв , Наркевицької дитячої школи мистецтв , Мистецької школи "Нетішинська школа мистецтв" , Новоушицької дитячої мистецької школи , Орининської дитячої школи мистецтв , Плужненської школи мистецтв Плужненської сільської ради , Полонської дитячої музичної школи , Понінківської дитячої музичної школи , Славутської школи мистецтв , Смотрицької дитячої музичної школи , Солобковецької дитячої музичної школи , КЗ "Музична школа імені Миколи Кондратюка" , Шарівської дитячої музичної школи Ярмолинецької селищної ради , Кам`янець-Подільської міської музичної дитячої школи ім. Ф.Д. Ганіцького , Кам`янець-Подільського ліцею №9 ім. А.М. Трояна , Чемеровецької школи мистецтв , Староостропільської мистецької школи , Хмельницької школи мистецтв , Хмельницької музичної школи №1 Миколи Мозгового , Хмельницької школи мистецтв "Заріччя" , Хмельницької школи мистецтв "Озерна" , Хмельницької школи мистецтв "Райдуга" , Пасічнянської ДМШ ім. П. Німця , Старосинявської ДМШ , Староушицької дитячої музичної школи , КЗ "Теофіпольська школа мистецтв" , Чорноострівської дитячої музичної школи , Мистецької школи "Шепетівська музична школа" , "Школи мистецтв" Ямпільської селищної ради , КЗ "Ярмолинецька дитяча шола мистецтв" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить:

1. Визнати бездіяльність кожного відповідача, яка виразилася у нездійсненні розгляду звернення ОСОБА_1 , надісланого Хмельницькою обласною державною адміністрацією протиправною;

2. Зобов`язати кожного відповідача здійснити розгляд звернення ОСОБА_1 , надісланого Хмельницькою обласною державною адміністрацією у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідженням позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України з наступних підстав.

Відповідно до ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Дослідивши позовну заяву, суд встановив, що позивач у позовній заяві, в реквізитах сторін не зазначив найменування відповідачів, їх місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв`язку, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

З аналізу зазначеної норми слідує, що позивач має навести у позовній заяві обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо кожного з визначених відповідачів, а також навести обґрунтування порушення оскаржуваною бездіяльністю прав позивача кожним з відповідачів (у чому полягає бездіяльність кожного відповідача, якими доказами підтверджується вказана бездіяльність кожного з відповідачів, які дії позивач просить зобов`язати вчинити кожного з відповідачів окремо, тощо).

Позивач у позовній заяві не конкретизує позовні вимоги, а просить визнати бездіяльність кожного відповідача, яка виразилася у нездійсненні розгляду звернення ОСОБА_1 , надісланого Хмельницькою обласною державною адміністрацією протиправною та зобов`язати кожного відповідача здійснити розгляд звернення ОСОБА_1 , надісланого Хмельницькою обласною державною адміністрацією у встановленому законом порядку.

Позивач не зазначає, якими доказами підтверджується вказана бездіяльність кожного з відповідачів, що не відповідає п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Також до позовної заяви не додано доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Так, позивач вказує у позовній заяві, що звернувся до Хмельницької обласної державної адміністрації із зверненням від 25.09.2023. Хмельницькою обласною державною адміністрацією було розіслано вказане звернення до закладів освіти Хмельницької області, про що позивача було поінформовано листом за підписом директора департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій адміністрації Інною Михайловою.

Однак, у додатках до позовної заяви вищезазначеного листа немає.

Окрім того, відповідно до ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. У разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Суд встановив, що позивач до позовної заяви додав квитанцію №1387075 від 17.07.2024 про доставку документів до електронного кабінету Користувача ЄСІТС "Хмельницька обласна рада", яка не є учасником справи відповідно до позовної заяви.

Натомість, доказів направлення позовної заяви з додатками відповідачам та третій особі (Хмельницька обласна державна адміністрація) до позовної заяви до додано.

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач у позовній заяві просить поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на подання позовної заяви щодо заявленого предмету.

В обґрунтування клопотання позивач зазначає, звернувся до цивільного суду як до суду першої інстанції.

Разом з тим, Верховний Суд своєю ухвалою від 03 червня 2024 р у справі №561/323/24 таку позицію не підтримав та зазначив, що справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Тому позивач не міг звернутися до адміністративного суду у зазначений строк, оскільки використовував засоби цивільного, а не адміністративного захисту, враховуючи практику Верховного Суду.

Також, зазначає, що є особою з інвалідністю I групи та перебуває на території Великої Британії. З 2023 року проходить реабілітацію, що само по собі ускладнює дотримання процесуальних строків.

При вирішенні питання щодо можливості поновлення позивачу процесуального строку звернення до суду з цим позовом, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частини третьої статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

До того ж, Верховний Суд зазначав (від 12.09.2019 у справі № 160/1383/19, від 31.03.2021 у справі № 640/2371/20, 10 лютого 2023 року, у справі №461/10111/21, від 10 лютого 2023 року у справі № 640/20580/20), що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом".

Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі №0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі №826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі №487/3042/16-а, від 13 грудня 2021 року у справі № 473/3711/16-а, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо використання цивільного, а не адміністративного захисту, суд враховує наступне.

Відповідно до ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.06.2024 у справі № 561/323/24 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Вараська мистецька школа» Вараської міської ради, Комунального закладу «Мистецька школа» Володимирецької селищної ради...., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Рівненська обласна державна адміністрація, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити розгляд звернення, виплату компенсації.

Колегія суддів у цій ухвалі дійшла висновку про те, що правильність застосування апеляційним судом норм права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 травня 2024 року є необґрунтованою.

Разом з тим, у цій праві позивач заявляє позовні вимоги до закладів освіти у Хмельницькій області.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду від 30.03.2020 №826/10808/18 зміна судової практики щодо юрисдикції справ і закриття провадження у цивільній справі не повинна бути перешкодою для доступу до суду та є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Втім, суд звертає увагу, що практика щодо юрисдикції спору у цій справі не змінювалася.

Крім цього, обрання способу захисту порушеного права є суб`єктивним правом кожної особи, на яку покладається тягар відповідальності за неправильно обраний спосіб захисту і за всі наслідки пов`язані з цим.

Позивач був вільним у виборі способу захисту свого порушеного права і скористався тим, який вважав найбільш прийнятним. На час звернення до суду загальної юрисдикції позивач не був обтяжений забороною на звернення з цим позовом до спеціалізованого суду.

А тому обрання особою в іншій справі неналежного способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах не є поважною причиною пропущення позовної давності у цьому випадку.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 9901/210/19.

Щодо посилання позивача на інвалідність та проходження реабілітації, суд зазначає, що вік, стан здоров`я, перебування на лікуванні, обмеження, пов`язані з внутрішнім переміщенням тощо створюють об`єктивні труднощі для життєдіяльності людини, реалізації нею своїх прав, а їх наявність за певних умов може свідчити про поважність причин не здійснення тих чи інших дій, в т.ч. пропуску строку звернення до суду.

Водночас пропуск строку не може бути безмежним чи тривати невиправдано довго. При цьому, вчинення протягом цього часу одних процесуальних дій і не вчинення інших ставить під сумнів наявність таких труднощів та об`єктивну неспроможність реалізації особою тих чи інших прав і виключає можливість врахування таких обставин як поважних під час вирішення питання дотримання строку звернення до суду.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 0440/7046/18.

Таким чином, з матеріалів позовної заяви не слідує, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість до своїх прав та звернутися з цим позовом до суду, в межах шестимісячного строку, як це передбачено КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого кодексом строку, та відповідно не надано доказів на їх підтвердження.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до суду поважними, а тому в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частин 1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, які можуть бути усунуті шляхом надання до суду:

- нової редакції позовної заяви, з урахуванням висновків суду в цій ухвалі щодо виявлених недоліків;

- доказів порушення відповідачами права позивача (протиправної бездіяльності);

- доказів надіслання копії позовної заяви з додатками іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням інших підстав для поновлення цього строку та з наданням належних, допустимих, достатніх доказів на їх підтвердження.

Керуючись частиною 1 статті 123, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяВ.К. Блонський