Справа № 260/4166/24
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2024 року м. Ужгород№ 260/4166/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши у письмову провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ (пл. Шандора Петефі, буд. 14, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88004, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Гаринця О.І. про накладення штрафу від 07.06.2024 року у розмірі 5 100 грн. у виконавчому провадженні № 69306876.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 14 червня 2024 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшла постанова про накладення штрафу від 07.06.2024 року у виконавчому провадженні №69306876. Відповідно до даної постанови, на боржника накладено штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 260/5998/21 без поважних причин. Вказує, що після набрання рішенням суду по вищенаведеній справі законної сили, Головним управлінням останнє виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, а саме: стягувачу проведено перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці від 17 серпня 2020 року № 10. З 01 березня 2022 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням вищенаведеного судового рішення, а різниця в пенсії (з урахуванням виплачених сум) за минулий час з 01.04.2019 по 28.02.2022 становить 30390,25 грн.

Тому вважає, що рішення Закарпатського окружного адміністративного від 21 грудня 2021 року по справі 260/5998/21 виконано у повному обсязі, а постанова про накладення штрафу від 07.06.2024 року у виконавчому провадженні №69306876 є безпідставною, необгрунтованою, винесеною без урахування усіх обставин справи, що мають значення для прийняття законного рішення, і такою, що завдає істотної шкоди законним інтересам позивача.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, а також витребувано матеріали виконавчого провадження.

15 липня 2024 року до суду від відповідача надійшли матеріали виконавчого провадження та відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач вказує, що на виконанні у відділі ПВР перебуває виконавче провадження № 69306876 з примусового виконання виконавчого листа №260/5998/21 виданого 02.05.2022 Закарпатським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року № 10 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження 06.07.2022 листом № 0700-0504-5/25524 боржником повідомлено про виконання рішення суду. Стягувачу проведено перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 р. виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року №10. З 01 березня 2022 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням вищенаведеного судового рішення, а різниця пенсії (з урахуванням виплачених сум) за минулий час з 01.04.2019 по 28.02.2022 становить 30390,25 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/5600/22 від 20.02.2023 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 10 від 17.08.2020 року, виданої Службою зовнішньої розвідки України, без обмеження її максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії. У зв`язку з вищенаведеним, 01.03.2024 державним виконавцем направлено запит до ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо надання перерахунку пенсії та розрахунку на доплату за пенсійною справою ОСОБА_1 . Згідно наданого на запит державного виконавця перерахунку підсумок пенсії стягувача з 01.04.2019 р. становив 20982,85 грн., з 01.03.2022 р. - 21092,10 грн., проте розрахунок на доплату здійснено не з вказаних сум. Вказує, що боржником не здійснено розрахунок на доплату пенсії з 01 квітня 2019 року у розмірі 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року № 10.

Відтак вважає, що постанова про накладення штрафу ВП № 69306876 прийнята державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а відтак позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 07.06.2024 у виконавчому провадженні № 69306876 не підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року по справі 260/5998/21, яке набрало законної сили 20.01.2022 року, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення при перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року № 10 відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 із 90 % до 70 % сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року № 10 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум; в решті позовних вимог відмовлено.

02.05.2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист в адміністративній справі 260/5998/21 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року № 10 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

30 червня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного МРУ МЮ Гаринець О.І. відкрито виконавче провадження ВП № 69306876 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 02.05.2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом у справі 260/5998/21.

30 червня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного МРУ МЮ Гаринець О.І. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 69306876.

Позивач листом від 06.07.2022 №0700-0504-5/25524 повідомив відповідача, що виконавчий лист № 260/5998/21 виконано 10 лютого 2022 року в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. Стягувачу проведено перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці від 17 серпня 2020 року № 10. З 01 березня 2022 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням вищенаведеного судового рішення, а різниця в пенсії (з урахуванням виплачених сум) за минулий час з 01.04.2019 по 28.02.2022 становить 30390,25 грн.

21.03.2024 державним виконавцем направлено вимогу до ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо належного виконання рішення суду від 21 грудня 2021 року по справі 260/5998/21 та рішення суду від 20 лютого 2023 року по справі 260/5600/22.

На виконання вимоги державного виконавця листом № 0700-0504-5/19916 від 22.03.2024 позивачем повідомлено відповідача, що згідно рішення суду №260/5998/21 від 21.12.2021 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року №10. З 01 березня 2022 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням судового рішення №260/5998/21. Нарахована заборгованість в розмірі 30390,25 гри. за період з 01.07.2020 по 28.02.2022 (з урахуванням виплачених сум) облікована в Пенсійному фонді України та буде виплачена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

07.06.2024 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Гаринець О.І. винесено постанову про накладення штрафу на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі 260/5998/21 без поважних причин.

Вважаючи вказану постанову протиправною позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3447-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Також підкреслював, що органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення.

Так, у рішенні від 19 березня 1997 року по справі «Горнсбі проти Греції», ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (пункт 68 рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ у рішенні від 07 липня 1989 року визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка є чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1404-VIIІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIIІ , виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII).

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями ст. 75 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме невиконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 у справі № 360/3573/2, від 31 травня 2021 у справі № 560/594/20.

Оскаржувана постанова про накладення штрафу від 07.06.2024 року у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні № 69306876 винесена саме з огляду на висновки старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Гаринець О.І. про невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/5998/21 без поважних причин, з чим позивач не погоджується.

Як встановлено зі змісту матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 69306876 з примусового виконання виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду, виданого 02.05.2022 у справі 260/5998/21 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року № 10 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Позивач листом від 06.07.2022 №0700-0504-5/25524 повідомив відповідача, що виконавчий лист № 260/5998/21 виконано 10 лютого 2022 року в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. Стягувачу проведено перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці від 17 серпня 2020 року № 10. З 01 березня 2022 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням вищенаведеного судового рішення, а різниця в пенсії (з урахуванням виплачених сум) за минулий час з 01.04.2019 по 28.02.2022 становить 30390,25 грн.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 01.03.2024 державним виконавцем направлено запит до ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо надання перерахунку пенсії та розрахунку на доплату за пенсійною справою ОСОБА_1 .

Згідно наданого на запит державного виконавця перерахунку пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № перерахунок пенсії проведено у розмірі 90% грошового забезпечення, підсумок пенсії стягувача з 01.04.2019 становив 20982,85 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 12775,08 грн, а з 01.03.2022 у розмірі 90% грошового забезпечення підсумок пенсії складав 21092,10 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 12775,08 грн.

Проте судом встановлено, що розрахунок на доплату за рішенням суду здійснено не з вказаних сум та не з 01.04.2019, а з 01.07.2020 по 28.02.2022.

21.03.2024 державним виконавцем направлено вимогу до ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо належного виконання рішення суду від 21 грудня 2021 року по справі 260/5998/21 та рішення суду від 20 лютого 2023 року по справі 260/5600/22.

На виконання вимоги державного виконавця листом № 0700-0504-5/19916 від 22.03.2024 позивачем повідомлено відповідача, що згідно рішення суду №260/5998/21 від 21.12.2021 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року №10. З 01 березня 2022 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням судового рішення №260/5998/21. Нарахована заборгованість в розмірі 30390,25 гри. за період з 01.07.2020 по 28.02.2022 (з урахуванням виплачених сум) облікована в Пенсійному фонді України та буде виплачена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тобто з вказаної відповіді вбачається, що позивач не заперечує той факт, що заборгованість за рішенням у справі 260/5998/21 нарахована не з 01.04.2019, а з 01.07.2020. Пояснень з приводу вказаного позивачем не подано.

Окрім того, судом встановлено, що згідно перерахунку пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою №, наданого на вимогу державного виконавця від 21.03.2024, підсумок пенсії з 01.04.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року №10, становить 20982,85 грн, а згідно наданого розрахунку на доплату пенсії стягувачу нараховано інші суми: з 01.04.2019 - 17786,35 грн; з 01.12.2019- 16764,10 грн; з 01.01.2020- 18282,35 грн; з 01.07.2020- 17560,85 грн; з 01.12.2020- 17005,10 грн; з 01.07.2021 - 18944,15 грн; з 01.12.2021 - 18164,15 грн; з 01.03.2022 20982,85 грн.

Тобто з розрахунку на доплату пенсії вбачається, що позивачем нараховано заборгованість ОСОБА_1 з 01.04.2019 не з суми 20982,85 грн, яка підлягала нарахуванню згідно перерахунку пенсії (наданого самим же пенсійним органом) на виконання рішення суду у справі 260/5998/21.

Отже, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що позивачем не здійснено розрахунок на доплату пенсії саме з 01 квітня 2019 року у розмірі 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року № 10, тобто зобов`язання здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року № 10 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, позивачем не виконано.

Жодних доказів, які б свідчили про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Служби зовнішньої розвідки України від 17 серпня 2020 року № 10, позивачем суду не надано.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не виконало рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі 260/5998/21 без поважних причин.

Суд враховує доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про те, що нарахована заборгованість в розмірі 30390,25 грн. облікована в електронній пенсійній справі стягувача та буде виплачена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проте, суд зазначає, що вищевказане не спростовує факту нарахування та виплати пенсії стягувачу не в тому розмірі, що підлягає виплаті згідно перерахунку пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення від 21 грудня 2021 року у справі 260/5998/21, а також не за весь період, відтак, такі розрахунки пенсійного фонду також є помилковими.

Окрім цього, ОСОБА_1 не здійснено і виплату пенсії, яка перерахована не в повному обсязі, з покликанням виключно на відсутність бюджетного фінансування, проте жодних належних і допустимих доказів на підтвердження чи спростування тверджень щодо відсутності належного фінансування чи наявності інших причин щодо неможливості виконання рішення суду в повному обсязі, пенсійним органом не надано.

У Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 р. взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

З огляду на викладене, суд приходить висновку щодо правомірності постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаринець О.І. про накладення штрафу від 07.06.2024 року у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні № 69306876 за невиконання рішення суду.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги наведені вище висновки, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено оскаржувану постанову, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат у розумінні статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст. 5, 19, 77, 243, 246, 287, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ (пл. Шандора Петефі, буд. 14, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88004, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СуддяМ.М. Луцович