Справа № 580/5843/24
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року справа № 580/5843/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників процесу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві щодо ненадання інформації на інформаційний запит ОСОБА_1 від 31 травня 2024 року;

- зобов`язати територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві надати точну, повну та достовірну інформацію на інформаційний запит ОСОБА_1 від 31 травня 2024 року.

Ухвалою суду від 17.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що станом на 12.06.2024 відповідачем не надано відповідь на запит позивача від 31.05.2024, що є порушенням її право на отримання публічної інформації, тому звернулась до суду з позовом.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свою позицію аргументує тим, що за вих. № 192ПІ/к/11-17-196/24 від 6 червня 2024 року ОСОБА_1 надано відповідь на звернення від 31 травня 2024 року, яке направлено 6 червня 2024 року на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену заявником у інформаційному запиті. У наданій відповіді висвітлено запитувану позивачем інформацію, тому позовні вимоги вважає необґрунтованими.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 31 травня 2024 року на електронну пошту територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, надійшов інформаційний запит ОСОБА_1 в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому заявник просила надати інформацію про слідчих, яким доручено проведення кримінальних проваджень №0000116, №0000117, №0000171 та просила надати копії витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Запит ОСОБА_1 зареєстровано 31 травня 2024 року за вх. № 192ПІ/к.

Відповідач надав відповідь на звернення позивача від 31 травня 2024 року листом №192ПІ/к/11-17-196/24 від 6 червня 2024 року, який направлено 6 червня 2024 року на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену заявником у інформаційному запиті.

Вказаним листом позивачу повідомлено, що відповідно до відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальні провадження №0000116, №0000117, №0000171 об`єднанні в одне кримінальне провадження та присвоєно №0000115.

До листа додано копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000115.

Вважаючи, що відповідач не надав точну, повну та достовірну інформацію на запит, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що в розумінні ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 5 Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі статтею 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2)розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Пункт 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI передбачає, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

В розумінні ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 Закону № 2939-VI письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2)загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Частиною 1 статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

З аналізу наведених вимог закону слідує висновок, що розпорядник інформації має надати достовірну та повну інформацію за запитом заявника.

Суд звертає увагу, що в інформаційному запиті від 31.05.2024 просила надати інформацію про слідчих, яким доручено проведення кримінальних проваджень №0000116, №0000117, №0000171 та копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Позивачу надано інформацію в межах п`яти робочих днів та повідомлено, що вказані провадження об`єднані в одне №0000115 та надано копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно цього провадження станом на 05.06.2024. У витязі міститься інформація про слідчого, який здійснює досудове розслідування - Соловйов М.О .

Отже, позивач своєчасно отримала відповідь на усі поставлені у запиті запитання, тому відсутні підстави вважати, що її права на доступ до публічної інформації порушені.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Крім того, в ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тож, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО