Справа № 160/7853/24
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2024 рокуСправа №160/7853/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
Обставини справи: 27.03.2024 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 на посаді методиста у КЗ "Криворізький фаховий медичний коледж" з 01.09.2008 року по сьогоднішній день до спеціального (педагогічного) стажу, а також нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню) у зв`язку з тим, що вона має педагогічний стаж більше ніж 30 років та якій призначена пенсія за віком.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в оскаржуваному рішенні визначив, що стаж роботи в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, роботах, на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а також на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, становить 19 років 10 днів, а тому не має право на отримання такої грошової допомоги, в той час як педагогічний стаж фактично становить 38 років.
Ухвалою суду від 01.04.2024 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
17.04.2024 року від Головного управління ПФУ в м.Києві надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позивач 19.12.2023 року звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням ГУ ПФУ в м.Києві від 25.12.2023 позивачеві відмовлено у призначенні грошової допомоги. Згідно матеріалів пенсійної справи стаж роботи в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років становить 19 років 10 днів. Спеціального стажу за вислугу років недостатньо для нарахування грошової допомоги (немає 30 років).
Станом на 18.07.2024 року відповідь на відзиви від позивача на адресу суду не надходила.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 01.03.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-VI Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058).
19.12.2023 Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі її десяти місячних пенсій відповідно до Закону № 1058.
Рішенням від 25.12.2023 за №32, винесеного за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві, відмовлено позивачу у призначенні грошової допомоги у розмірі її десяти місячних пенсії, у зв`язку з відсутністю на день досягнення пенсійного віку стажу на таких посадах 30 років.

Так, в рішенні від 25.12.2023 за №32 зазначено, наступне.

Пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України від 09.07.2003 № 1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно матеріалів пенсійної справи стаж роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років 19 років 00 місяців 10 днів.

Враховуючи зазначене, відмовлено в перерахунку пенсії.

Щодо зарахування до спеціального (педагогічного) стажу періоду роботи з 01.09.2008 року по сьогоднішній день на посаді методиста у КЗ "Криворізький фаховий медичний коледж" відповідачем-1 у відзиві на позов зазначено наступне.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працює у КЗ Криворізький фаховий методичний коледж:

з 25.08.2004 по 31.08.2008 - на посаді викладача;

з 01.09.2008 по теперішній час - на посаді методиста.

Відповідно до довідки від 18.12.2023 № 1232, виданої КЗ Криворізький фаховий методичний коледж ДОР зазначено, що ОСОБА_1 працювала в КЗ Криворізький фаховий методичний коледж ДОР:

з 25.08.2004 по 31.08.2008 - на посаді викладача;

з 01.09.2008 по теперішній час - на посаді методиста.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюється постановою Кабінетом Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Цим Порядком передбачено зарахування до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, періодів роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Перелік).

У вищезазначеному переліку відсутня така посада як методист.

З огляду на вищезазначене періоди роботи з 01.09.2008 по теперішній час не можуть бути зараховані до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років та виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону.

Також судом встановлено згідно роздруківки Форма РС-право:

- 01.09.1980 по 21.06.1985 навчання в вищих-середн.НЗ - 4 роки 9 місяців 21 день;

- 15.08.1985 по 01.09.1987 - працівник освіти, соцзабезпечення - 02 роки 0 місяців 17 днів;

- 02.09.1987 по 01.12.2003 - працівник освіти, соцзабезпечення - 16 років 3 місяці 0 днів;

- 02.12.2003 по 31.12.2003 - працівник освіти, соцзабезпечення - 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.01.2004 по 23.08.2004 - працівник освіти, соцзабезпечення - 0 років 8 місяці 0 днів;

Період з 24.08.2004 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 20.01.2023 зараховано лише до загального страхового стажу.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_2 від 15.08.1985р. ОСОБА_1 працювала у КЗ Криворізький фаховий методичний коледж:

з 25.08.2004 по 31.08.2008 - на посаді викладача;

з 01.09.2008 по теперішній час - на посаді методиста.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, якою затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються після досягнення 55 років за наявності спеціального стажу роботи станом на 1 квітня 2015 р. не менше 25 років і після цієї дати: з 1 квітня 2020 р. по 31 березня 2021 р. - не менше 28 років.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України Про вищу освіту від 01.07.2014 №1556-VІІ в Україні діють заклади вищої освіти таких типів: коледж - заклад вищої освіти або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність.

Статус коледжу отримує заклад освіти (структурний підрозділ закладу освіти), в якому обсяг підготовки здобувачів вищої освіти ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра становить не менше 30 відсотків загального ліцензованого обсягу.

Відповідно до п.п. 12 та 12-1 п. 2 розділу ХV Закону України Про вищу освіту до приведення нормативно-правових актів з питань оплати праці, пенсійного та стипендіального забезпечення у відповідність із вимогами цього Закону умови оплати праці, пенсійного забезпечення педагогічних, науково-педагогічних і наукових працівників, стипендіального забезпечення осіб, які навчаються, зберігаються:

для коледжів (включаючи коледжі як структурні підрозділи університетів, академій, інститутів) - на рівні закладів вищої освіти I-II рівнів акредитації;

коледжі (у тому числі коледжі як структурні підрозділи університетів, академій, інститутів), які отримали ліцензію на підготовку фахівців ступеня молодшого бакалавра або ступеня бакалавра, включають до свого штатного розпису відповідні посади науково-педагогічних працівників. На науково-педагогічних працівників таких коледжів та осіб, які здобувають у них вищу освіту ступеня молодшого бакалавра чи бакалавра, поширюються умови оплати праці, пенсійного забезпечення, норми педагогічного навантаження, норми стипендіального забезпечення на рівні вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації. Педагогічні працівники цих коледжів, які відповідають вимогам цього Закону до науково-педагогічних працівників та забезпечують підготовку фахівців ступеня молодшого бакалавра або бакалавра, отримують статус науково-педагогічних працівників і переводяться на відповідні науково-педагогічні посади з початку реалізації відповідної освітньої програми або з 1 вересня 2017 року, якщо освітня програма підготовки фахівців ступеня бакалавра вже реалізується.

Статтею 53 Закону України Про вищу освіту визначено, що педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у закладах вищої освіти провадять навчальну, методичну та організаційну діяльність.

Відповідно до статті 55 Закону України Про вищу освіту, основними посадами педагогічних працівників закладів вищої освіти є: 1) викладач; 2) методист.

Повний перелік посад науково-педагогічних і педагогічних працівників закладів вищої освіти установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік посад наукових працівників закладу вищої освіти визначається відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено зокрема, що посади завідувача відділення навчального закладу, вчителів, викладачів всіх спеціальностей, та методиста належать до категорії педагогічних працівників.

Отже, згідно норм чинного законодавства посади, на яких перебував позивач: викладач (з 25.08.2004 по 31.08.2008) та методист (з 01.09.2008 по 20.01.2023) у КЗ "Криворізький фаховий медичний коледж" є педагогічними, а тому зазначені періоди роботи позивача на цих посадах підлягають зарахуванню до спеціального (педагогічного) стажу роботи відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Вказані висновки також викладені в постанові Верхового Суду від 22.05.2018 у справі №308/5434/17.

Враховуючи вище викладене, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача-1 зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи на посаді викладача у КЗ "Криворізький фаховий медичний коледж" з 25.08.2004 по 31.08.2008, період роботи на посаді методиста з 01.09.2008 по 20.01.2023 (день призначення пенсії за віком).

Водночас, аналізуючи наведені норми законодавства у подібних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17 (№442/456/17) дійшла висновку про те, що при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії та зарахуванні до пільгового стажу осіб у розумінні п. «е» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, до пільгового стажу педагогічного працівника має зараховуватись такий стаж навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Аналізуючи наведені норми законодавства, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року (справа №462/5636/16-а) дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 25.12.2023 року №32, є протиправним та підлягає скасуванню, а позовна вимога задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню) у зв`язку з тим, що вона має педагогічний стаж більше ніж 30 років та якій призначена пенсія за віком.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення повністю вказаних позовних вимог, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 "Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві розглянуто заяву позивача про призначення грошової допомоги, який у розглянутому спорі є органом, що її призначає.

Таким чином, суд зобов`язує саме Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до положень ч. 3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві як суб`єкта владних повноважень, протиправність рішення якого встановлена в цій справі, пропорційно ступеню задоволення позовних вимог у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, 04053, місто КИЇВ, вулиця БУЛЬВАРНО-КУДРЯВСЬКА, будинок 16) від 25.12.2023 №32 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні грошової допомоги у розмірі її десяти місячних пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, 04053, місто КИЇВ, вулиця БУЛЬВАРНО-КУДРЯВСЬКА, будинок 16) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи у КЗ "Криворізький фаховий медичний коледж" на посаді викладача з 25.08.2004 по 31.08.2008 та період роботи на посаді методиста з 01.09.2008 по 20.01.2023 (день призначення пенсії за віком).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, 04053, місто КИЇВ, вулиця БУЛЬВАРНО-КУДРЯВСЬКА, будинок 16) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 19.12.2023 року про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону № 1058.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, 04053, місто КИЇВ, вулиця БУЛЬВАРНО-КУДРЯВСЬКА, будинок 16) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко