Справа № 120/5973/22
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5973/22

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

16 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління служби судової охорони у Вінницькій області, Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна судова адміністрація України, Міністерство фінансів України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2022 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління служби судової охорони у Вінницькій області, Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 з 24.02.2022 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Також, позивач просив зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Вінницькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 24.02.2022 і до закінчення воєнного стану.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.02.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 25.04.2023 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Донецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи за період з 24.02.2022 по 25.04.2023.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 з 26.04.2022 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Вінницькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 26.04.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.03.2024 виправлено описку, допущену в рішенні суду від 02.02.2024, шляхом зазначення в абзацах другому та третьому його резолютивної частини вірної кінцевої дати по яку зобов`язано виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, а саме "25.04.2022", замість помилково зазначеної "25.04.2023".

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить змінити рішення суду першої інстанції в частині не вірно зазначеного граничного терміну щодо вимоги до Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області та не зазначення граничного терміну в частині вимоги до Територіального управління служби судової охорони у Вінницькій області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в частині, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач в період з лютого 2022 року по 24.04.2022 проходив службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Донецькій області, що слідує зі місту листа від 18.08.2022 за №36.07-310 та підтверджується довідкою про розмір отриманого позивачем грошового забезпечення від 18.08.2022 №36.07-310.

В подальшому, згідно наказу начальника Служби судової охорони від 25.04.2022 за №119 о/с сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 призначено для подальшого проходження служби, перемістивши з ТУ ССО у Донецькій області в ТУ ССО у Вінницькій області з 26.04.2022.

При цьому, як видно із матеріалів справи, щомісячна додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168, починаючи з 24.02.2022 позивачу не виплачувалась.

Вважаючи, що відповідачами допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати спірної додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що з 24 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України встановив співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яка підлягає виплаті в порядку та на умовах, визначених ДСА України.

У первинній редакції постанови КМ України № 168 розмір додаткової винагороди для співробітників Служби судової охорони, крім тих із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, був визначений у фіксованому розмірі 30000 гривень щомісячно.

Водночас з урахуванням змін до постанови № 168, внесених Кабінетом Міністрів України постановою від 07.07.2022 № 793, розмір цієї додаткової винагороди визначений у граничному розмірі "до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

Однак в обох зазначених постановах КМ України (№ 168 і № 793) передбачено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24.02.2022.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 змін до постанови № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди "до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць" замість "30000 гривень щомісячно" не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом "пропорційність" із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Правило щодо пропорційності розміру грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони до виконаної норми праці закріплено й у пункті 14 Порядку № 384, згідно з яким при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що вказані зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права позивача на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. на місяць, передбаченому постановою № 168 у первинній редакції.

Відтак, суд першої інстанції не застосовує при визначенні розміру належної позивачу додаткової винагороди пункт 7 Порядку № 396, оскільки за імперативною нормою частини другої статті 165 Закону № 1402-VIII розмір грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони встановлюється Кабінетом Міністрів України, тоді як згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони" ДСА України уповноважена затверджувати виключно порядок його виплати.

Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22, ухваленій за результатами розгляду зразкової справи, вказав на відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин Порядку № 396 у частині визначених ним порядку і умов виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди, оскільки спірні правовідносини виникли до прийняття і набрання чинності цим Порядком.

Водночас у спірний період однорідні правовідносини щодо порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони були врегульовані Порядком №384, який і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що починаючи з 24.02.2022 позивач мав право на отримання додаткової щомісячної винагороди у розмірі 30000 гривень, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року.

Спірні правовідносини щодо виплати грошового забезпечення у належному розмірі виникли між позивачем і ТУ ССО у Донецькій області та ТУ ССО у Вінницькій області, які в силу вимог пункту 10 Порядку № 384 виплачували та виплачують позивачу грошове забезпечення за місцем проходження ним служби.

Отже, саме ТУ ССО у Донецькій області та ТУ ССО у Вінницькій області є належними відповідачами за пред`явленим позивачем позовом, оскільки саме ці суб`єкти владних повноважень допустили протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах щодо виплати позивачу додаткової винагороди.

З врахуванням вказаного та постанови Кабінету Міністрів України №43 від 20.01.2023, позивач мав право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у період з 24.02.2022 по 20.01.2023, а тому позовні вимоги в частині нарахування та виплати такої винагороди до закінчення воєнного стану є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, суд першої інстанції дійшов до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити частково шляхом визнання протиправною бездіяльності ТУ ССО у Донецькій області та ТУ ССО у Вінницькій області щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України №168, та зобов`язання:

- ТУ ССО у Донецькій області нарахувати і виплатити позивачу вказану додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. на місяць (за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця), починаючи з 24.02.2022 по 25.04.2022.

- ТУ ССО у Вінницькій області нарахувати і виплатити позивачу вказану додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. на місяць (за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця), починаючи з 26.04.2022.

Колегія суддів погоджується з мотивами прийняття рішення суду першої інстанції, однак частково не погоджується з кінцевим викладом висновків суду першої інстанції в резолютивній частині рішення, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята Постанова № 168, п. 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з п.3 вказаної постанови Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22 березня 2022 року до постанови № 168 від 28 лютого 2022 року були внесені зміни, згідно з якими абзац перший пункту 1 після слів «та поліцейським» доповнено словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Водночас, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 350 від 22 березня 2022 року передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року №793 внесені, зокрема, такі зміни до постанови №168:

- в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінено словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць;

- пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення»;

- доповнено постанову пунктом 21, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до п.3 Порядку і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану, затвердженого Наказом ДСА України від 31 жовтня 2022 року №396 (Порядок №396), додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.

Пунктом 7 Порядку №396 унормовано, що додаткова винагорода виплачується в таких розмірах: 30000 гривень співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунку на місяць; 10000 гривень іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць; 100000 гривень співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

За приписами п.4 Порядку №396 виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.

У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року №793 та пункті 4 наказу ДСА України від 31 жовтня 2022 №396 передбачено, що ці нормативно-правові акти набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.

Отже, з 24 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України встановив співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яка підлягає їм виплаті в порядку та на умовах, визначених ДСА України.

Таким чином, встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні.

У первинній редакції постанови Кабінету Міністрів України №168 розмір додаткової винагороди для співробітників Служби судової охорони, крім тих із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, був визначений у фіксованому розмірі 30000 гривень щомісячно.

Водночас, з урахуванням змін до постанови №168, внесених Кабінетом Міністрів України постановою від 7 липня 2022 року №793, розмір цієї додаткової винагороди визначений у граничному розмірі «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Проте в обох зазначених постановах Кабінету Міністрів України (№168 і №793) передбачено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.

Зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 змін до постанови №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

При цьому на сьогоднішній день, керівництвом ССО жодних дій по виконанню акта Кабінету Міністрів України, а саме абзацу другого пункту 1 Постанови №168, яка є обов`язковою до виконання на території України, не здійснено. Жодних наказів командирів (начальників), на підставі яких здійснюється виплата додаткової винагороди співробітникам Служби судової охорони, не видається, а відтак унаслідок протиправної бездіяльності позивач не має можливості отримати додаткову винагороду, установлену Постановою №168.

Крім того, під час розгляду цієї справи, апеляційний суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року за результатами розгляду зразкової справи № 260/3564/22.

Так, у рішенні у справі № 260/3564/22 вказано, що висновки Верховного Суду у цій зразковій справі щодо застосування постанови № 168 у посутньому зв`язку з положеннями статей 43 і 58 Конституції України, статей 161, 165 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», нормами Порядку № 384 і Порядку № 396 належить застосовувати в адміністративних справах про виплату на користь співробітників Служби судової охорони додаткової винагороди у правовідносинах, що виникли з 24 лютого 2022 року.

Висновки Верховного Суду у зразковій справі зводяться до наступного:

- співробітник Служби судової охорони має право на виплату додаткової винагороди з 24.02.2022 року, відповідно до постанови № 168, в розмірі 30 000 грн щомісячно, незалежно від наявності для цього бюджетних асигнувань.

- зміст внесених постановою № 168, в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30000 гривень щомісячно», не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже, за загальним правилом, заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року №43 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168", у пункті 1, у першому реченні абзацу першого, виключено слова співробітникам Служби судової охорони. Такі зміни до Постанови № 168 набрали чинності 21.01.2023.

21.01.2023 працівники Служби судової охорони виключені з переліку отримувачів додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Отже, у період з 24.02.2022 позивач мав право на отримання додаткової щомісячної винагороди у розмірі 30000,00 грн за період з 24.02.2022 по 18.07.2022, встановленої Постановою № 168, а за період з 19.07.2022 по 20.01.2023 - до 30000 пропорційно часу проходження служби.

А тому для належного захисту прав позивача у межах спірних правовідносин необхідно зобов`язати Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову щомісячну винагороду відповідно до Постанови № 168 за період з 24.02.2022 по 25.04.2022 у розмірі 30000 грн щомісячно, а з 26.04.2022 по 20.01.2023 - зобов`язати Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову щомісячну винагороду відповідно до Постанови № 168 у розмірі до 30000 грн на місяць.

Разом з цим, суд першої інстанції помилково не зазначив в резолютивній частині кінцеву дату зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області в межах нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». При цьому описова та мотивувальна частина рішення містить вказане посилання.

З урахуванням вказаного колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції в цій частині (в межах абз.5 резолютивної частини оскаржуваного рішення).

Щодо доводів апелянта в межах помилкового зазначення період з 24.02.2022 по 25.04.2023 в частині задоволених вимог до Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.03.2024 виправлено описку, допущену в рішенні суду від 02.02.2024, шляхом зазначення в абзацах другому та третьому його резолютивної частини вірної кінцевої дати по яку зобов`язано виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, а саме "25.04.2022", замість помилково зазначеної "25.04.2023".

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта в цій частині слід залишити без задоволення. В свою чергу, рішення суду першої інстанції скасуванню або зміні в цій частині не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення належить змінити в межах абзацу 5 резолютивної частини оскаржуваного рішення замінивши період замість "з 26.04.2022" на "з 26.04.2022 по 20.01.2023".

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року змінити в межах абзацу 5 резолютивної частини рішення, замінивши період "з 26.04.2022" на період "з 26.04.2022 по 20.01.2023".

В решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.