Справа № 686/33835/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/33835/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мазурок О.В.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

16 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

секретар судового засідання: Бердоус Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 23.11.2023 року номер 014299, прийнятого відносно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов`язано покинути територію України в термін до 22.12.2023.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.04.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.04.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем правомірно прийнято рішення про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни, адже позивач проживає на території України без законних підстав, а отже він зобов`язаний залишити територію України.

Так, на запит ДРАЦС від 07.11.2023 № 2135/31.16-66 проведено перевірку законності перебування позивача на території України та встановлено, що відповідно до даних Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» позивач виїхав з України 02.12.2022. Відомості про подальший в`їзд відсутні.

Відповідачем до ДПС України 16.11.2023 було направлено запит про підтвердження або спростування факту перетину позивачем кордону України 26.09.2023, відповідно до проставленого штампу про перетин державного кордону у паспорті позивача для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 06.12.2022. Відповідно до відповіді №91-57038/18/23 від 21.11.2023 ДПС України відомості щодо перетинання позивачем 26.09.2023 державного кордону України відсутні.

Документи, які надають право на проживання іноземцям на території України у позивача відсутні. Із заявами про продовження строку перебування відповідно до Порядку продовження року перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 (Порядок №150), - не звертався.

Враховуючи вищевикладені обставини, 23.11.2023 відносно позивача було складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП. Винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 3400 грн.

Також вказано, що по факту підробки відмітки штампа про перетин державного кордону України від 26.09.2023 №18, відтиск якого знаходиться на сторінці №16 паспорта Республіки Вірменії від 06.12.2022 № АУ0550438, повідомлено правоохоронні органи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Зауважив, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення, а саме, що ОСОБА_1 порушив вимоги частини 1 статті 26 Закону №3773-VI та п. 2 Порядку № 150. Разом з цим, факт в`їзду позивача на території України підтверджується копією паспорта громадянина Вірменії ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.12.2022 з терміном дії до 06.12.2032, у якому на сторінці №16 наявні відмітки про перетин державного кордону: виїзд «06.12.2022», в`їзд « 26.09.2023».

Разом із відзивом на апеляційну скаргу позивач подав заяву про здійснення апеляційного розгляду даної справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно копії паспорта громадянина Вірменії ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.12.2022 з терміном дії до 06.12.2032, на сторінці № 16 наявна відмітка про перетин державного кордону: виїзд « 06.12.2022», в`їзд « 26.09.2023».

На запит ДРАЦС від 07.11.2023 № 2135/31.16-66 проведено перевірку законності перебування позивача на території України та встановлено, що відповідно до даних Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» позивач виїхав з України 02.12.2022. Відомості про подальший в`їзд відсутні.

Відповідачем до ДПС України 16.11.2023 було направлено запит про підтвердження або спростування факту перетину позивачем кордону України 26.09.2023, відповідно до проставленого штампу про перетин державного кордону у паспорті позивача для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 06.12.2022. Відповідно до відповіді №91-57038/18/23 від 21.11.2023 ДПС України відомості щодо перетинання позивачем 26.09.2023 державного кордону України відсутні.

23.11.2023 Управлінням Державної міграційної служби в Хмельницькій області відносно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства (номер: 614299), яким ОСОБА_1 зобов`язано покинути територію України в термін до 22.12.2023.

Зі змісту рішенні про примусове повернення від 23.11.2023 установлено, що 23.11.2023 на виконання запиту ДМС в області на виконання запиту ДРАЦС м. Хмельницький, був встановлений факт незаконного перетину кордону позивачем.

Підставою для прийняття вказаного рішення є забезпечення виконання положень вимог частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (Закон №3773-VI), п. 2 Порядку №150, адже позивач станом на 23.11.2023 перебуває на території України з порушенням міграційного законодавства України, а саме проживання на території України без документів на прво перебування в Україні. За вказане порушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності до ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Згідно ст.. 26 Закону №3773-VI вказаному громадянину заборонено в`їзд на територію України строком на 3 роки терміном до 23.11.2026.

Позивач не погодився із вказаним рішення та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення, а саме, що ОСОБА_1 порушив вимоги частини 1 статті 26 Закону №3773-VI та п. 2 Порядку № 150.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону № 3773-VI - іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи у разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України, Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Згідно із ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ст. 9 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 2 статті 203 КУпАП передбачено, що перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апеляційний суд зазначає, що рішення про примусове повернення від 23.11.2023 прийняте не підставі висновку відповідача про незаконність перебування позивача на території України з огляду на відсутність даних про в`їзд позивача на територію України після виїзду 06.12.2022.

Разом з цим, факт в`їзду позивача на території України підтверджується копією паспорта громадянина Вірменії ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.12.2022 з терміном дії до 06.12.2032, у якому на сторінці №16 наявні відмітки про перетин державного кордону: виїзд «06.12.2022», в`їзд « 26.09.2023».

Відсутність даних про в`їзд позивача на територію України 26.09.2023 в Інтегрованій міжвідомчій автоматизованій системі обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» та відповідна інформація у листі ДПС України №91-57038/18/23 від 21.11.2023 , не є беззаперечним спростуванням вказаних відміток у паспорті позивача.

Посилання відповідача на те, що по факту підробки відмітки штампа про перетин державного кордону України від 26.09.2023 №18, відтиск якого знаходиться на сторінці №16 паспорта Республіки Вірменії від 06.12.2022 № АУ0550438, повідомлено правоохоронні органи, колегія суддів вважає передчасними з огляду на відсутність рішення за результатом розгляду відповідної кримінальної справи.

Поданий відповідачем до апеляційного суду висновок експерта від 18.01.2024 №56-2083/83 не підтверджує здійснення саме позивачем підробки відмітки штампа про перетин державного кордону України від 26.09.2023 №18, відтиск якого знаходиться на сторінці №16 паспорта Республіки Вірменії від 06.12.2022 № АУ0550438.

Посилання відповідача на постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення від 23.11.2023 № ПН МХМ 001132, якою позивача притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, за перебування на території України без законних підстав, не можуть спростовувати факт в`їзду позивача на територію України.

Водночас, матеріали справи не містять доказів про відкриття провадження щодо позивача за незаконне перетинання державного кордону України, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 , на час прийняття рішення про примусове повернення від 23.11.2023, перевищив встановлений строку перебування в Україні, більше як на 30 днів.

Відтак, необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 23.11.2023 № 014299.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 липня 2024 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.