Справа № 260/11190/23
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 липня 2024 року

м. Київ

справа №260/11190/23

адміністративне провадження № К/990/26667/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Прокопенка О.Б., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі №260/11190/23 за позовом Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Національні інформаційні системи» та ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу в частині анулювання доступу до державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу Міністерства юстиції України №3896/5 від 09 листопада 2023 року «Про задоволення скарги».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 4 наказу Міністерства юстиції України №3896/5 від 09 листопада 2023 року «Про задоволення скарги», яким анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України судові витрати у розмірі 1073,60 грн (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року в адміністративній справі №260/11190/23 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Національні інформаційні системи» та ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу в частині анулювання доступу до державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2024 року касаційну скаргу Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі №260/11190/23 повернуто скаржнику.

10 липня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» повторно надійшла касаційна скарга Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі №260/11190/23. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

Згідно ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року справу №260/11190/23 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає про наявність виключної обставини, наведеної у підпункті «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що ця справа має виняткове значення для нього, так як оскаржуваним рішенням Міністерства юстиції України №3896/5 від 09 листопада 2023 року «Про задоволення скарги», пунктом 4 якого анульовано доступ до Державного реєстру прав, отже скаржника фактично позбавлено засобів до існування.

Скаржник наголошує, що при відсутності такого доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нотаріус не матиме можливості здійснювати ні нотаріальні, ні реєстраційні дії щодо нерухомого майна. Саме в такому становищі, у зв`язку із прийняттям наказу Міністерства юстиції України №3896/5 від 09 листопада 2023 року «Про задоволення скарги» та оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, знаходиться скаржник. Так, на даний час вчинення скаржником нотаріальних дій щодо нерухомого майна зупинено, вказане має своїм наслідком створення такого становища для скаржника за якого останній не має можливості конкурувати з іншими нотаріусами та у разі, якщо доступ скаржника до Державного реєстру прав не буде відновлено, може призвести до неможливості в подальшому провадити нотаріальну діяльність у зв`язку з відсутністю достатньої кількості роботи, яка б забезпечувала дохід, необхідний для покриття витрат на провадження нотаріальної діяльності та отримання доходу самим нотаріусом. Скаржник вказує, що по суті, у разі якщо наказ Міністерства юстиції України №3896/5 від 09 листопада 2023 року «Про задоволення скарги» не буде скасовано, скаржник змушений буде припинити приватну нотаріальну діяльність.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Проте, посилання скаржника про те, що справа становить виняткове значення для нього, не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів, доводи скаржника в цій частині зводяться виключно до незгоди з рішенням суду попередньої інстанції.

У касаційній скарзі не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, а також не виділено вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Отже, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено, а судом касаційної інстанції не встановлено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судові рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі №260/11190/23 за позовом Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Національні інформаційні системи» та ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу в частині анулювання доступу до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: О.Б. Прокопенко

С.А. Уханенко