Справа № 132/3361/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 132/3361/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сєлін Є.В.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

17 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рейтор Анжеліки Володимирівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рейтор Анжеліки Володимирівни про скасування постанови серії БАД № 475698 від 08.10.2023 інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн, за порушення ч.1 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 18.03.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 18.03.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 08.10.2023 позивач в місті Львів по вулиці Пасічна, 88, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухався зі швидкістю 94 км/год в населеному пункті, чим перевищив максимально допустимий ліміт швидкості більше ніж на 20 км/год, швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості «Trucam LTІ 20/20 TC 000652», під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування від 12.09.2023, чим порушив п.п. 2.1 «а», 12.4 ПДР України, внаслідок чого скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач не подав відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 08 жовтня 2023 року інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Рейтор Анжелікою Володимирівною винесено постанову серії БАД №475698 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20400грн.00коп. за порушення ним п.п.2.1 «а», 12.4 ПДР України.

Підставою прийняття вказаної постанови слугувало те, що ОСОБА_1 08.10.2023 о 12:23 в м. Львів по вул. Пасічна, 88, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухався зі швидкістю 94 км/год в населеному пункті, чим перевищив максимально допустимий ліміт швидкості більше ніж на 20 км/год, під час перевірки документів встановлено, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування від 12.09.2023, чим порушив п.п.2.1 «а», 12.4 ПДР України, внаслідок чого скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП.

Позивач не погодився із вказаною постановою, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки відповідачем не доведено факту вчинення позивачем вказаного порушення.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із пунктом 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За пунктом 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з частинами 2-3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Встановлено, що в якості доказу вчинення позивачем вказаного порушення п. 12.4 ПДР України відповідачем надано оптичний диск із копією фото- та відеофайлу фіксації руху автомобіля марки (моделі) «Toyota Camry», реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

При цьому, відповідно до оскаржуваної постанови серії БАД № 475698 від 08.10.2023 року, швидкість руху вимірювалась приладом «Trucam LTІ 20/20 TC 000652».

Однак, до постанови у якості доказу не додано відповідне фото та відеозапис з приладу «Trucam LTІ 20/20 TC 000652», про що свідчить прочерк (-), який зроблений інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 в графі 7 постанови «До постанови додається».

Відтак, суд не може вважати наданий оптичний диск із копіями фото та відеозаписом з приладу «Trucam LTІ 20/20 TC 000652», належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 , оскільки він не був відкритий останньому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а був виготовлений вже після розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови серії БАД № 475698 від 08.10.2023, тобто не враховувався та не міг бути врахований при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 , який міг би спростувати дане твердження, знищений відповідачем, про що останній зазначив у відзиві на адміністративний позов.

Інших належних, допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано та матеріали справи не містять, у зв`язку із чим, апеляційний суд вважає, що відповідачем не доведено допущення позивачем порушення вимог . 12.4 ПДР України

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядають одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до постанови серії БАД № 475698 від 08.10.2023 ОСОБА_1 вчинив також адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, за те, що він керував транспортним засобом будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

При цьому, в постанові серії БАД № 475698 від 08.10.2023 не ідентифіковано рішення, яким ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами, лише вказано його дату.

У ході розгляду даної справи, відповідач як на підставу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, посилається на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2023 у справі № 127/24013/23.

Однак, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2023 у справі № 127/24013/23, 20.11.2023 скасована Вінницьким апеляційним судом.

Таким чином, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами є протиправним, як і притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 в поданому позові посилається на порушення інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 вимог статті 268 (щодо порядку роз`яснення прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності), та статті 279 (щодо дотримання порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення) КУпАП.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

За змістом постанови Касаційного адміністративного суд Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №640/16220/16-а порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд констатує, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами доводи позивача ОСОБА_1 про порушення інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а лише послався на ту обставину, що відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції був знищений.

З урахуванням наведеного у сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП, та з матеріалів справи неможливо достовірно встановити такі факти. Наведене вказує на протиправність та необхідність скасування постанови серії БАД № 475698 від 08.10.2023.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.