Справа № 400/1740/24
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р. № 400/1740/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання протиправним та скасування рішення від 30.01.2024 №45; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 45 від 30.01.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26.10.2023 року.

Ухвалою від 26.02.2024 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування свої вимог позивач зазначила, що трудова книжка не відноситься до документів, які підтверджують чи спростовують період проживання особи потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Надання інших документів, які б підтверджували період проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселений, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, законодавством не передбачено.

Довідка № 22-13/79 від 23.01.2024 року Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про проживання позивача у м. Фастів є чинною, не була скасована органом, що її видав, та не визнавалась судом такою, що не відповідає фактичним обставинам.

Крім того, позивачу встановлено статус потерпілої від Чорнобильскої катастрофи 4 категорії та видано посвідчення потерпілого 4 категорії серії НОМЕР_1 .

Посвідчення Позивача потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії констатує факт її роботи або проживання у зоні відчуження протягом не менше чотирьох років станом на 01.01.1993 року.

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні вимог просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Надані позивачем документи не підтверджують факту проживання з моменту аварії по 31.07.1986 року в зоні посиленого радіологічного контролю, а тому початкова величина зниження пенсійного віку не може бути встановлена. У зв`язку із цим, у Позивача відсутнє право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Відтак, рішення ГУ ПФУ від 30.01.2024 року № 45 є правомірним та скасуванню не підлягає.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

23.01.2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі Закон № 796).

Заява позивача від 23.01.2024 року відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась ГУ ПФУ, яким 30.01.2024 року прийнято рішення № 45 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796.

Підстава відмови: не підтвердженням факту постійного проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4 років.

До заяви про призначення пенсії позивачем надано, зокрема, довідку від 23.01.2024 року № 22-13/79 про реєстрацію місця проживання на території зони посиленого радіологічного контролю з 21.02.1997 року по 10.07.1998 року, видану органами місцевого самоврядування.

Згідно оскаржуваного рішення, при визначенні періоду проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період роботи з 01.10.1996 року по 18.06.1999 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 16.01.1988 року, оскільки м. Київ не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю.

Період проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю становить 08 років 08 місяців 11 днів (з 14.01.1988 року по 04.07.1989 року, з 11.07.1989 року по 30.09.1996 року), в тому числі станом на 01.01.199 року 04 роки 11 місяців 11 днів.

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 57 років які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон № 796.

Відповідно до ст. 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсійний вік знижується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка постійно проживала або постійно працювала в зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 року протягом не менше трьох років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Важливою обставиною в розглядуваній справі є те, що право позивача на пенсію відповідно до Закону № 796 та інші пільги, в тому числі зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком, передбачені цим Законом, підтверджується посвідченням позивача, як особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Статтею 14 Закону № 796 визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, категорія 4

Згідно з ч. 3 ст. 65 Закону № 796 документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 15 Закону № 796 довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (втратив чинність згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року № 551).

Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що видача посвідчень провадиться, зокрема, обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 року у справі № 333/2072/17, від 27.02.2018 року у справі № 344/9789/17 та від 20.02.2018 року у справі № 599/564/17.

Таким чином, наявне у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання останньої на території зони посиленого радіоекологічного контролю та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону № 796.

Отже, факт постійного проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 31.07.1986 року надає їй право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку, що є необхідною умовою для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями ст. 55 Закону № 796.

Згідно з п. 22 розділу ІІІ Положення про паспортну систему в СРСР, затв. постановою Ради Міністрів СРСР від 28.08.1974 року № 677, громадяни прописуються за місцем проживання. Громадяни, які прибули на тимчасове проживання із однієї місцевості в іншу на строк більше півтора місяця прописуються тимчасово, а ті, що прибули на строк до півтора місяця реєструються в установленому порядку.

Тобто, прописка громадянина за певною адресою здійснювалася за конкретним місцем проживання, була обов`язковою, а дотримання умов прописки перевірялося уповноваженими особами органів внутрішніх справ.

Як слідує з довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 23.01.2024 року № 22-13/79 позивач у період з 21.02.1997 року по10.07.1998 року була зареєстрована та проживала у м. Фастів, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затв. постановою КМ УРСР № 106 від 23.07.1991 року, відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відтак, матеріалами справи підтверджено проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю у пріод з 21.02.1997 року по 10.07.1998 року.

Отже, позивач має право на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку, та призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796.

Щодо позовних вимог зобов`язати призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне:

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 1 р. 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року № 361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.

Оскільки до компетенції суду не належить здійснення перерахунку пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань, суд з метою ефективного та повного захисту прав позивача, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.01.2024 року з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст 2, 19, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 30.01.2024 року № 45 про відмову в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.01.2024 року з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.07.2024 року.

Суддя О.В. Малих