Справа № 240/21829/23
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/21829/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

17 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №1906 від 12.05.2023 про результати службового розслідування по факту завдання тілесних ушкоджень;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №4424 від 02.05.2023 про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 ;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000 (сорок тисяч гривень).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач вважає, що інформація, яка надається ТУ ДБР, Краматорський РУП ГУНП та військовою частиною НОМЕР_1 суперечить одна одній, а саме про факт спільного виживання алкогольних напоїв.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України.

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира 3 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення та у період з 06.08.2022 до 16.09.2022, з 17.09.2022 до 12.12.2022, з 28.01.2023 до 25.02.2023, з 08.03.2023 до 26.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в місті Барвінкове Харківської області та селі Никифорівка Донецької області.

За змістом позовної заяви відслідковується, що між позивачем та ОСОБА_2 26.04.2023 виник конфлікт, під час якого особами нанесено один одному тілесні ушкодження.

По факту нанесення 26.04.2023 капітаном ОСОБА_1 тілесних ушкоджень старшому солдату ОСОБА_2 командиром військової частини винесено наказ №4173 від 26.04.2023 "Про призначення проведення службового розслідування".

За результатами проведеного службового розслідування складено акт, пп.2 п.5 якого вирішено, що за порушення військової дисципліни та за нанесення тілесних ушкоджень капітаном ОСОБА_1 , заступником командира з морально-психологічного забезпечення 3 механізованого батальйону військової частини, старшому солдату ОСОБА_2 водію-електрику 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини запропоновано клопотати перед вищим командуванням про притягнення капітана його до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у вигляді "Пониження в посаді" передбачене пунктом "д" ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

На підставі вказаного акту про проведення службового розслідування командиром військової частини 12.05.2023 видано наказ №1906 "Про результати службового розслідування" відповідно до п.1 якого, за порушення позивачем військової дисципліни та за нанесення тілесних ушкоджень, вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "Пониження на посаді" за п. «д» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. До обставин, які обтяжують відповідальність позивача віднесено вчинення ним порушення у стані алкогольного спяніння та в умовах воєнного стану. Пп. 3.1 вказаного акту зазначено про необхідність підготувати та направити до оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " клопотання про притягнення капітана до дисциплінарної відповідальності у вигляді "Пониження в посаді"за пунктом "д" статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та підготувати, а також направити копію матеріалів службового розслідування по факту завдання тілесних ушкоджень до органу досудового розслідування першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місці Краматорськ для долучення до матеріалів кримінального провадження №0001319 від 26 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України (перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень) для прийняття процесуального рішення.

Позивач вважає, що результати службового розслідування не відповідають дійсності обставин, а дії відповідача спрямовані на притягнення його до дисциплінарної відповідальності є протиправними, а тому звернувся до суду для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних наказів було дотримано встановлену процедуру, враховано характер та обставини вчинення правопорушення, отже відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до абз.6 ст. 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів (стаття 58 Статуту).

Відповідно до статті 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, зокрема: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності.

Статтями 26 та 27 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до вимог ст.55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир бригади має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"- "ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) статті 48 цього Статуту.

Відповідно до вимог ст.83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статті 86 Дисциплінарного статуту передбачено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно зі статтею 92 Дисциплінарного статуту, якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Аналіз викладених норм свідчить, що військова дисципліна передбачає бездоганне і неухильне додержання військовослужбовцем порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України і у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку командир за необхідності накладає на такого військовослужбовця дисциплінарне стягнення.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок; у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).

Приписами пункту 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Пунктом 1 Розділу V Порядку передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

За приписами пунктів 6 - 9 розділу VІІ Порядку № 608 строк проведення службової перевірки не може перевищувати одного місяця. У разі невстановлення винних осіб службова перевірка може бути продовжена відповідним командиром (начальником), який призначив перевірку, але не більше ніж на один місяць.

Днем початку службової перевірки вважається день прийняття рішення про її проведення або дата, визначена командиром (начальником), який приймає це рішення.

Завершення службової перевірки визначається днем подання результатів перевірки на розгляд для прийняття рішення.

Проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділами III та IV цього Порядку, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Службова перевірка може проводитись як одноособово, так і комісією. Склад комісії визначається з урахуванням мети, обсягу, складності та особливостей проведення службової перевірки.

Результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я посадової (службової) особи, яка призначила перевірку, та підписуються посадовою (службовою) особою, яка провела її одноособово, або головою комісії.

У доповідній записці зазначаються підстави та мета проведення службової перевірки, службові особи, які її проводили, вжиті заходи та отримані результати, висновки і пропозиції та інші відомості, необхідні для прийняття посадовою (службовою) особою, яка призначила перевірку, законного рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, в тому числі є перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування. Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Згідно з вимогами частини 2 статті 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (ст. 85 Дисциплінарного Статуту).

Аналізуючи доводи апелянта стосовно протиправності винесення оскаржуваних наказів, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як свідчать матеріали справи спірні накази щодо позивача винесені посадовими особами військової частини на підставі встановленого факту завдання ним тілесних ушкоджень старшому солдату ОСОБА_2 , який займав посаду водія-електрика 1 міномет військової частини та проживав у кімнаті разом із позивачем та ОСОБА_3 .

Щодо обставин вчиненого правопорушення встановлено, що 26.04.2023 близько 03.00 в тимчасовому розташуванні підрозділу 3 механізованого батальйону військової частини, перебуваючи в приміщенні приватного будинку позивач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав висловлювати претензії до військовослужбовця цієї ж військової частини старшого солдата ОСОБА_2 , з приводу незадовільного виконання повсякденних обов`язків військової служби. При цьому ОСОБА_1 , діючи в порушення статутних вимог, будучи прямим начальником за посадою та військовим званням по відношенню до ОСОБА_2 , виходячи за межі наданих прав та повноважень застосував до нього насильство, яке виразилося у нанесенні одного удару кулаком правої руки по обличчю в область лівої скроні, а коли отримав у відповідь один удар кулаком по обличчю, продовжив застосовувати до ОСОБА_2 насильство.

Крім того, такі обставини підтверджені змістом доповіді по факту кримінального правопорушення військовослужбовцем військової служби за контрактом капітаном ОСОБА_1 тимчасово виконуючого обов`язки командира 3 механізованого батальойону військової частини Руслана Радіо, в якій серед іншого також зазначено про те, що позивач продовжуючи свої злочинні дії завдав ОСОБА_2 не менше трьох ударів кулаками обох рук по обличчю, від чого той втратив рівновагу і впав на підлогу, не менше трьох ударів ногами по голові та один удар металевим стільцем по руках, якими Костарев прикривав голову.

26.04.2023 близько 11.00 до комунального некомерційного підприємства "Слов`янська міська лікарня" звернулися старший солдат ОСОБА_2 йому встановлено діагноз: "закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійні рани правого передпліччя, забійні рани спини та нижньої губи" (довідка військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2023), стан здоров`я задовільний, ознаки алкогольного сп`яніння відсутні (довідка Комунального некомерційного підприємства "Медичний центр з профілактики та лікування залежності м.Краматорськ" у м.Слов`янську №173 від 01.05.2023), а також позивач, йому встановлений діагноз: "забій м`яких тканин грудної клітини, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, параорбітальна гематома зліва" (довідка військової частини від 29.04.2023), ознаки алкогольного сп`яніння встановленні (протокол ДНК №2597 від 26.04.2023).

Про побиття військовослужбовця повідомлено чергових Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, Територіального управління Державного бюро розслідувань (м.Краматорськ) та відділ поліції № 4 (м. Слов`янськ) Краматорського РУП ТУ НП в Донецькій області. За наявності обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення відкрите кримінальне провадження №0001319 від 26.04.2023, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань наявний в матеріалах справи.

Таким чином, посадовими особами військової частини зафіксований факт порушення вчиненого позивачем щодо іншого військовослужбовця.

За вказаним фактом проведено службове розслідування, за результатами якого винесено накази командира військової частини: № НОМЕР_2 від 12.05.2023 "Про результати службового розслідування по факту завдання тілесних ушкоджень" №4424 від 02.05.2023 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 ".

Колегія суддів враховує, що до позивача застосовано дисциплінарне стягнення "Пониження в посаді" за порушення військової дисципліни та за нанесення тілесних ушкоджень іншому військовослужбовцю.

Згідно з пунктом 3.1. наказу командира військової частини від 12.05.2023 №1906 визначено завдання "підготувати та направити до оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " клопотання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді «Пониження в посаді» за пунктом "д" статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України».

Натомість, позивачем 07.06.2023 подано рапорт на ім`я командира військової частини з клопотанням перед вищим командуванням про переміщення його на посаду офіцера відділення морально-психологічного забезпечення 143 окремої резервної бригади, шпк - капітан, за власним бажанням. Такий рапорт міститься в матеріалах справи.

Відповідно до наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 10 червня 2023 року №338, відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України звільнено з займаної посади і призначено позивача офіцером відділення морально-психологічного забезпечення управління 143 окремої резервної стрілецької бригади, на нижчу на один ступінь посаду за його ініціативою військовослужбовця - на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад з шпк «майор» на шпк «капітан».

Тобто, у контексті викладеного, слід відмітити, що за поданим клопотанням відповідно до наказу командира військової частини від 12.05.2023 №1906, ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягнено, призначено на нижчу посаду за його ініціативою (подав рапорт).

Більше того, в апеляційній скарзі позивач також не спростовує вчинення ним зазначеного дисциплінарного проступку або що у висновку службового розслідування неповно чи необє`ктитивно відображено обставини, що слугували підставою для проведення службового розслідування стосовно нього.

Водночас, судом першої інстанції вірно враховано, що наданими під час службового розслідування, позивач не заперечував факту вживання 26.04.2024 разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спиртних напоїв (про що і свідчить протокол ДНК-2 №2597 від 26.04.2023), тобто в той самий день коли мала місце подія, при цьому своєї вини не визнавав, мотивуючи це моральним виснаженням та проведенням вільного часу на власний розсуд. Крім того, доводи представника позивача про залишення без належної уваги свідчень ОСОБА_3 спростовані матеріалами справи, оскільки пояснення ОСОБА_3 викладені у акті проведення службового розслідування, на підставі якого винесені оскаржувані накази.

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що під час розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачами процедури притягнення позивача до відповідальності, а встановлені в ході службового розслідування обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді.

Доводи апеляційної скарги не містять переконливих аргументів, які би спростували позицію суду першої інстанції, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних наказів було дотримано встановлену процедуру, враховано характер та обставини вчинення правопорушення, отже відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.