Справа № 200/202/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року Справа№200/202/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., за участю секретаря судового засідання Дяченко А.В., представника позивача Циба Д.М., представника відповідача Коваленко Р.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) за правилами загального судового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просила з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та постановою КМУ від 30.11.2016 №884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх", військовослужбовця - ОСОБА_1 за період з березня по жовтень 2022 року, включно;

зобов`язати військову відповідача нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та постанови КМУ від 30.11.2016 №884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" військовослужбовця ОСОБА_1 за період з березня по жовтень 2022 року, включно.

Ухвалою суду від 16.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.03.2022 позивач була затримана представниками незаконних збройних формувань спільно з збройними силами рф на території України у місті Волноваха, 17.10.2022 була звільнена з полону, та після реабілітації 16.11.2022 прибула до розташування самохідного артилерійського дивізіону В/Ч НОМЕР_2 , де і проходить військову службу до теперішнього часу, та виконує бойові завдання.

Вважає, що має право, як особа яка знаходилась у полоні на додаткову грошову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168.

Вказує, що відповідно до результатів службового розслідування, зазначено що позивача необхідно вважати такою, що знаходилась в полоні з 24.02.2022 по 17.10 2022, - причинами та умовами, що сприяли потраплянню в полон - соціальний конфлікт (неоголошена війна, терористичний акт, протиправні дії третіх осіб). Всі обвинувачення, відносно позивача скасовано в судовому порядку.

Позивач зазначає, що неодноразово зверталася до військової частини із рапортами, про виплату, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 (за період перебування її в полоні), однак жодної відповіді не отримала. Крім того її представник звертався до військової частини із адвокатськими запитами, з метою встановлення причин невиплати законної виплати.

08.12.2023 за вихідним № 7206 військова частина НОМЕР_1 у відповіді на адвокатський запит повідомила про те, що відповідно до наказів по стройовій частині позивач дезертирувала з лав Збройних Сил України з 24.02.2022.

Разом із цим, згідно ухвал Індустріального районного суду м. Дніпро від 28.06.2023 та Дніпровського апеляційного суду від 10.07.2023 по справі №202/10284/23 повідомлення про підозру ОСОБА_1 за 4,4 ст. 408 КК України скасовано.

За результатом цього розслідування, буде вирішено питання про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди.

Вважає, що відмова у виплаті виплати грошового забезпечення позивачу безпідставна. Інші намагання вирішити зазначене питання в позасудовому порядку виявилися безрезультатними.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

31.01.2024 до суду надійшов відзив, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає своє рішення правомірним з огляду на те, що умовами виплати додаткової винагороди військовослужбовцю, який захоплений в полон, є відсутність доказів добровільної здачі в полон та відсутність факту самовільного залишення військові частини, місця служби (дезертирства).

Водночас у військовій частині НОМЕР_1 проведено ряд службових розслідувань, що стосувались відсутності позивача, починаючи з 24.02.2022.

02.12.2023 до стройової частини відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 від адвоката Циба Д.М. надійшов адвокатський запит з вимогою провести нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 17.10.2022.

Проте, при аналізі стройових наказів та матеріалів службових розслідувань стало відомо, що даний військовослужбовець рахується як такою, що вчинила дезертирство з лав Збройних Сил України з 24.02.2022. Водночас відповідно до довідки Державного підприємства Український національний центр розбудови миру від 20.10.2022 №6024-22 позивач звільнена з полону 17.10.2022.

Саме із 24.02.2022 позивач не приймала участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

Зазначене додатково підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 01.07.2023 №1413 Про результати службового розслідування, згідно якого позивач вважається такою, що дезертирувала 24.02.2022 з лав Збройних Сил України, а з 14.03.2022 по 17.10.2022 такою, що знаходилась в полоні.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. до таких наказів включаються особи, зазначені у п.1 та 1-1 цієї постанови, у тому числі такі, які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення).

Аналізом п. 1 та 1-1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 встановлено, що статусу військовослужбовця Збройних Сил України недостатньо для отримання додаткової винагороди, тобто проходження військової служби та перебування у списках особового складу військової частини.

Таким чином, відносно позивача, протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_1 є надуманою, а позовні вимоги щодо нарахування та виплати Позивачу грошового забезпечення - безпідставні та необґрунтовані.

У відповіді на відзив представник позивача вказав, що відповідач по справі не додав жодного доказу про те, що позивач, добровільно здалася в полон. Відповідно до змісту відповіді на позовну заяву, також така інформація відсутня. Тобто вмотивованої підстави для відмови у виплаті додаткової винагороди у відповідача немає. Навпаки, відповідно до пояснень позивача, вона приймала всіх заходів щоб не потрапити до полону, та переховувалася у підвальному приміщенні в окупованому місті.

Відповідно до результатів службового розслідування, доданого до позову зазначено, що позивача необхідно вважати такою, що знаходилась в полоні з 24.02.2022 по 17.10 2022 причинами та умовами, що сприяли потраплянню в полон -соціальний конфлікт (неоголошена війна, терористичний акт, протиправні дії третіх осіб). Всі обвинувачення, відносно ОСОБА_1 скасовано в судовому порядку.

Позивач зазначає, що службове розслідування відносно позивача, не зважаючи на раніше проведене службове розслідування, було розпочато тільки 05.12.2023, після одного року та 10 місяців події, та підставами проведення службового розслідування стало тільки звернення адвоката, щодо невиплати додаткової винагороди після перебування в полоні, а не скоєння кримінального правопорушення, що на думку позивача, є неприпустимим.

Відповідно до п 5 Наказу №231 від 24.01.2024 «Про результати проведення службового розслідування» визначено що позивач, перебувала в полоні з 14.03.2022 по 11.10.2022, даний факт відповідачем не спростовується. 28.06.2023 Рішенням слідчого судді Індустріального районного суду, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.408 КК України, відносно позивача скасовано. 10.07.2023 Ухвалою Дніпровського апеляційного суду рішення слідчого судді, залишено в силі, скаргу прокурора залишено без задоволення.

Вважає, що відповідач по справі, в порушення ст.124 Конституції України, зазначеної Конвенції, безпідставно визнав позивача винною у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.408 КК України, чим делегував функції судів на себе, що є неприпустимим.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача вказав, що з 24.02.2022 по 09.03.2022 територія за місцем проживання позивача, а саме Волноваська міська територіальна громада, не перебувала під повним контролем збройних формувань рф або окупаційної адміністрації рф.

Відстань між містами Новогродівка та Волноваха дорогами автомобільного сполучення на підконтрольній українській території тоді складала 102 км або 2 години 10 хвилин шляху за умов прямування через село Богоявленку чи 140 км або 2 години 35 хвилин шляху за умов прямування через селище Велика Новосілка Донецької області.

Отже, за проміжок час з 24.02.2020 по 09.03.2022 позивач мала достатньо часу, щоб повернутись у розташування військової частини (чи вчинити таку спробу) та не потрапити в полон окупантів.

Вказує, що Питання добровільної здачі в полон позивача полягає не в тому, чи могла вона чинити фізичний опір ворогові за місцем свого проживання в місті Волноваха Донецької області, а в тому, що 24.02.2022 вона вчинила дезертирство без зброї, самовільно вибула у вказане місто, що спричинило затримання позивача представниками ворожої держави та перебування під владою супротивника з 14.03.2022 по 17.10.2022.

Зазначає, що жодного доказу представник позивача про законність прибуття 24.02.2022 та перебування в місті Волноваха Донецької області позивач не надав.

Факт вчинення 24.02.2022 дезертирства без зброї позивачем не спростований. За результатом судового розгляду вироком суду остання не виправдана. Кримінальне провадження щодо позивача за фактом дезертирства судом, органом досудового розслідування чи прокурором не закрито.

Ухвалою суду від 14.03.2024 вирішено здійснити перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовчі засідання.

15.04.2024 до суду надійшло клопотання представника про залишення позовної заяви без розгляду.

В судовому засіданні 09.04.2024 судом, керуючись ст. 181 КАС України, була оголошена перерва до 29.04.2024.

20.05.2024 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача про те, що п.8 Порядку №884 вказано, що виплата грошового забезпечення військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували, - не здійснюється. Вказує, що пунктом 5 Порядку №884 зазначено, що командир військової частини приймає рішення про відмову у виплаті такого грошового забезпечення в разі з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо самовільного залишення військової частини, місця служби або дезертирування.

Аналогічні вимоги щодо невиплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували, містяться в інших нормативних актах. Вказує, що згідно п.15 Розділу I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260), військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

В судовому засіданні 29.04.2024 судом, керуючись ст. 181 КАС України, була оголошена перерва до 21.05.2024.

В судовому засіданні 21.05.2024 судом, керуючись ст. 181 КАС України, була оголошена перерва до 11.06.2024 та було вирішено продовжити строк підготовчого провадження за ініціативою суду, про що повідомлені особи, які беруть участь у справі. Pозгляд справи відкладено з 11.06.2024 на 20.06.2024.

В судовому засіданні 20.06.2024 судом, керуючись ст. 223 КАС України, була оголошена перерва до 21.06.2024.

21.06.2024 до судового засідання сторони з`явились. Представники сторін, у підготовчому засіданні не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

Протокольною ухвалою суду від 21.06.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 11.07.2024 о 13:00.

Також, 21.06.2024 ухвалою суду у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду - відмовлено. Заяву представника позивача про визнання причин пропуску строку поважними задоволено. Визнано поважним причини пропуску строку та поновлено позивачу строк звернення до суду.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_3 виданий 26.10.2022 (орган, що видав документ №1201, РНОКПП НОМЕР_4 ), з 01.10.2019 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді механіка водія електрика.

Згідно з повідомленням від 20.10.2022 №6024-22 Державного підприємства Український Національний Центр Розбудови Миру, позивач в ході збройної агресії Російської Федерації проти України перебувала у полоні та була звільнена 17.10.2022.

За фактом звільнення з полону позивача відповідачем було проведено службове розслідування за результатам якого складено Акт службового розслідування (дата та номер відсутні).

У п.8 Акту, за наслідками проведеного розслідування пропоновано наступне.

1.2 За результатами службового розслідування наказ не видавати.

2. Вважати позивача такою, що знаходилась в полоні з 24.02.2022 по 17.10.2022, а причинами та умовами, що сприяли потраплянню в полон соціальний конфлікт (неоголошена війна, терористичний акт, протиправні дії третіх осіб).

3. Начальнику відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 , з метою неухильного виконання вимог Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2022 №280, оголосити службове становище позивачу у зв`язку із потраплянням в полон та заповнити відповідний розділ послужного списку особової справи, а також підготувати необхідний пакет документів для видачі позивачу військового квитка та посвідчення учасника бойових дій.

4. Помічнику командира з фінансово економічної роботи начальнику фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_1 , врахувати факт потрапляння в полон позивача при нарахуванні грошового забезпечення, в тому числі одноразової додаткових видів грошового забезпечення та виплатити за період з 16.04.2022 по 17.10.2022

5. Відповідно до Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.11.2018 №604 начальнику зв`язку командиру взводу управління самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , матеріали даного службового розслідування направити до територіального органу Національної поліції, державного бюро розслідувань м. Краматорськ, військової служби правопорядку м. Запоріжжя та до Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

6. Начальнику стройової частини відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 , під час підготовки проекту наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) «Про встановлення та виплати премії і одноразових додаткових видів грошового забезпечення», окремим додатком передбачити виплату грошового забезпечення, в тому числі одноразових додаткових видів грошового забезпечення із розрахунку окладу за військове звання та за вислугу років, а також додаткову винагороду з розрахунку 30000 грн. в період з 17.10.2022 по 16.11.2022, перебувала на лікуванні.

Згідно з витягом з наказу командира стройової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.11.2022 №649 солдат ОСОБА_1 вважати такою, що прибула до складу сил та заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні «Донецьк» з 19.11.2022.

Згідно з витягом з наказу командира стройової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.04.2023 №91 позивача вважати такою що з 02.04.2023 вибула до нового місця служби до військової частини НОМЕР_5 .

Згідно з службовою характеристикою від 01.04.2024 позивач займаній посаді відповідає.

28.06.2023 відповідачем було проведено ще одно службове розслідування з метою встановлення причин та умов, що сприяли можливому необ`єктивному та поверхневому проведенню службового розслідування відносно позивача та недопущення подібних випадків у майбутньому.

В акті службового розслідування зазначено що 08.04.2023 від начальника відділення персоналу відповідача доповідною запискою (вх.№7888 від 0804.2023) на ім`я начальника штабу першого заступника командира ВЧ НОМЕР_1 доповів про допущені протиріччя в облікових даних позивача, що виразилось у наказі командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2022 №151, згідно якого позивач вважається такою що вибула зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні «Схід» - з 01.03.2022.

Проте, аналіз матеріалів службових розслідувань за фактом дезертирства позивача та за фактом звільнення її з полону свідчить про те, що позивач вибула до м. Волноваха Донецької області 23.02.2022 (підтверджується поясненнями позивача та інших) та, відповідно, з 24.02.2022 позивач не приймала участі у здійсненні вказаних вище заходів на території Донецької та Луганської областей.

У п.9 акту за результатами службового розслідування, запропоновано:

9.2. Вважати позивача такою, що дезертирувала 24.02.2022 з Лав збройних сил України, а з 14.03.2022 по 17.10.2022- такою що знаходилась в полоні.

9.3 Начальнику зв`язку штабу самохідного артилерійського дивізіону військової частини ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) підготувати проект наказу командира ВЧ НОМЕР_1 про внесення змін до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.07.2022 №451 «Про результати службового розслідування», в якому п.2 викласти в такій редакції:

2. Вважати позивача такою, що дезертирувала з лав Збройних Сил України з 24.02.2022, чим порушила вимоги ч.4 ст.408 КК України.

9.6 внести зміни до наказу від 15.03.2022 №151 щодо позивача в якому п.29 викласти в такій редакції:

29 Вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні «Схід»

27.11.2023 Адвокат позивача звернувся до відповідача із запитом (повторно) у якому просив повідомити наступну інформацію: «З яких підстав солдат ОСОБА_1 , яка проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 не отримала виплату додаткової винагороди передбачену ПКМУ №168 від 28.02.2022, як така, що в у період з 24.02.2022 по 17.02.2022 перебувала у полоні?»

У відповідь на адвокатський запит відповідачем листом від 02.12.2023 №7206 повідомив, що відповідно до наказів по стройовій частині позивач дезертирувала з лав Збройних Сил України з 24.02.2022. Разом із цим, згідно ухвал Індустріального районного суду м. Дніпро від 28.06.2023 та Дніпровського апеляційного суду від 10.07.2023 по справі №202/10284/23 повідомлення про підозру ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 408 КК України скасовано. З огляду на викладене, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №3797 від 05.12.2023 призначене службове розслідування з метою уточнення періоду відсутності позивача на службі. За результатом цього розслідування, буде вирішено питання про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди.

Відповідачем надано до матеріалів справи матеріали службового розслідування, проведеного відповідно до наказу від 05.12.2023 №3797 «Про призначення службового розслідування» за фактом встановлення періоду перебування в стані дезертирства та в стані полону, а також для визначення правомірності виплат додаткової винагороди позивачу, розпочато 25.12.2023 закінчено 29.01.2024.

Зі змісту наказу від 05.12.2023 №3797 вбачається, що підставою для призначення службового розслідування стала доповідна записка начальника стройової частини відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 04.12.2023 вх. №34368 з якої стало відомо, що до стройової частини відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 надійшов адвокатський запит від 02.12.2023 вх.5022, щодо виплати додаткової винагороди позивачу за період полону з 24.02.2022 по 17.10.2022. Проте при аналізі стройових наказів та матеріалів службового розслідування стало відомо, що даний військовослужбовець рахується такою, що вчинила дезертирство з лав Збройних Сил України з 24.02.2011.

Між іншим в акті службового розслідування зазначено, що в період 24.02.2022 по 13.03.2022 позивач знаходилась за місцем свого проживання у м. Волноваха Донецької області, де вона опинилась під час прямування до пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 з усного узгодження начальника відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 , без дозволу начальника зв`язку-командира взводу управління самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , без рапорту позивача та наказів командира військової частини (по стройовій частині), без посвідчення про відрядження, без наказів про відпустку, лікування у місце (м. Волноваха Донецької області), де військова частина або її підрозділи тимчасово або постійно не дислокувалися та особовий склад там не розміщувався. В період з 14.03.2022 по 17.10.2022 знаходилась у полоні держави агресора, після затримання представниками незаконних збройних формувань у м. Волноваха Донецької області.

За результатами службового розслідування було складено акт службового розслідування від 19.01.2024 , у п.9 акту пропонується наступне:

- службове розслідування за фактом встановлення періоду перебування в стані дезертирства та в стані полону, а також для визначення правомірності виплат додаткової винагороди колишньому механіку-водію-електрику відділення управління штабу дивізіону взводу управління самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 , вважати завершеним;

- вважати, що фактів безпідставної невиплати додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 за лютий 2022 року - квітень 2023 року не допущено.

- вважати, що солдат ОСОБА_1 вчинила 24.02.2022 самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 (дезертирство) та обов`язки військової служби не виконувала з 24.02.2022 по 13.03.2022.

- за самовільне залишення військової частини до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 владою командира військової частини НОМЕР_1 не притягувати, у зв`язку з переведенням її до військової частини НОМЕР_5 .

- вважати, що солдат ОСОБА_1 перебувала у військовому полоні з 14.03.2022 по 17.10.2022.

- заступнику командира зенітної ракетно-артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 для вирішення питання можливої переплати грошового забезпечення в лютому 2022 року матеріали даного службового розслідування направити до Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону для долучення до матеріалів кримінального провадження №0000097 стосовно ОСОБА_1 .

- начальнику стройової частини відділення персоналу після отримання відомостей про результати розслідування кримінального провадження №0000097 внести відповідні зміни до наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) стосовно ОСОБА_1 .

Дані пропозиції прийнято та наказом від 29.01.2024 №237 «Про результати службового розслідування» відображено розпорядчий частині аналогічно.

Судом встановлено, що ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000097 від 29.03.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

22.08.2022 в рамках вказаного кримінального провадженні повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, позивачу.

Ухвалою Слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.06.2023, яка набула законної сили від 10.07.2023 (Результат оскарження 10.07.2023 Дніпровський апеляційний суд: залишено без змін ухвалу (постанову) суду першої інстанції) за результатами розгляду ухвалено скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яке складене 22.08.2022 Маріупольською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, у кримінальному провадженні №0000097 від 29.03.2022.

Відповідач листом від 20.12.2023А0989 №7514 звернувся до Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в якому просив з метою забезпечення законності виплат бюджетних коштів, повідомити про результати розслідування кримінального провадження №0000097 та чи наявні у справі докази добровільної сдачі в полон позивача.

Листом від 05.01.2024 №50/1-147вих-24 керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, повідомлено, що всі матеріали відносно ОСОБА_1 скеровано до Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону. Маріупольською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону на лист командира військової частини НОМЕР_1 №7514 від 20.12.2023 надано відповідь за №52-513вих-24 від 16.01.2024, в якій зазначено, що Маріупольською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000097 від 29.03.2022 за ч. 4 ст. 408 КК України, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває. Після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних доказів буде прийнято рішення у відповідності до діючого законодавства.

Згідно з довідкою відповідача від 08.12.2023 №0989/10/4141 про нарахований позивачу дохід за період служби з 01.01.2022 по 02.02.2023, вбачається, що з березня 2022 по жовтень 2022 грошове забезпечення позивачу не нараховувалось та не виплачувалось.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.6 ст. 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

07.06.2018 наказом Міністерства оборони України №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до п.15 Розділу І Порядку № 260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

За приписами п.3 Розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884).

П.3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно із п. 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Пунктом 8 Порядку № 884 передбачено, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (установи, організації), місця служби або дезертирували, не здійснюється.

Відтак військовослужбовець, який потрапив у полон, грошове забезпечення такого військовослужбовця виплачується у разі одночасної наявності таких юридичних фактів: 1) невстановлення в порядку передбаченому законодавством обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця у полон самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертиртирства; 2) перебування військовослужбовця у списку особового складу військової частини (установи, організації); 3) подання заяви про виплату йому грошового забезпечення на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) відповідно до Порядку № 884.

Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" встановлено:

«1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє стверджувати, що право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. (згідно з постановою КМУ №168) мають, військовослужбовці, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у тому числі й ті, які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками.

Суд відзначає, що у вказаній постанові словосполучення "у тому числі й ті" слід тлумачити як ті особи, які захоплені в полон під час безпосередньої участі у бойових діях чи забезпеченні здійснення вказаних вище заходів.

Натомість, як встановлено судом та вбачається з матеріалів службового розслідування, а також сторонами не заперечується, Позивач була захоплена у полон за інших обставин, а саме: під час перебування у м. Волноваха Донецької області, у суду відсутні докази того, що позивач там приймала участь у бойових діях чи забезпеченні здійснення вказаних вище заходів. Згідно пояснень позивача від 19.12.2023, вона заїхала у м. Волноваху за речами.

З огляду на викладене вище, суд вважає обґрунтованим доводи відповідача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати Позивачу спірної винагороди у збільшеному розмірі відповідно до постанови КМУ №168.

Надаючи оцінку всім доводам сторін, суд також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач, є звільненим від сплати судового збору на підставі п.п.8 п.1 ст.5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд:

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 та постановою КМУ від 30.11.2016 №884 за період з 14.03.2022 по 17.10.2022 включно та зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 та постанови КМУ від 30.11.2016 №884 ОСОБА_1 за період 14.03.2022 по 17.10.2022. включно, - відмовити.

Вступна та резолютивна частина рішення прийнята 11.07.2024. Повний текст рішення складено 19.07.2024.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова