Справа № 520/34741/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 р. Справа № 520/34741/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 (головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В.) по справі № 520/34741/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.06.2023 про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку та отриманні пенсії по втраті годувальника, у зв`язку з чим порушено її право на отримання пенсії в належному розмірі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 позов задоволено.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.06.2023 про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволені позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що надані позивачем документи, для призначення одноразової грошової допомоги містили розбіжності, зокрема у свідоцтві про шлюб та свідоцтві про смерть годувальника, ОСОБА_2 по різному зазначено його місце народження . ( в свідоцтві про смерть Санкт-Петербург, Російська Федерація , а в свідоцтві про шлюб - Алтайський край, Петропавлівський район).

Наявність розбіжностей в наданих документах свідчить про відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Позивачка правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 перебувала в шлюбі із ОСОБА_3 з 16.08.1963 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27.04.2023 р. серія НОМЕР_1 (виданим повторно).

За даними свідоцтва про шлюб місце народження ОСОБА_3 Петропавлівський район, Алтайський край.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Солов`їха Петропавлівського району Алтайського краю відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Комінтернівським РВ ХМУ УМВС У в Харківській області 15.12.1997.

ОСОБА_3 виїхав до Федеративної республіки Німеччини де помер 20.10.2022, що вбачається з свідоцтва про смерть реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданого відділом ЗАГС Нойштадт-ан-дер-Вайнштрассе від 29.11.2022, в якому місце народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено Санкт Петербург, Російська Федерація.

Запис про місце народження у свідоцтві про смерть здійснено на підставі документів виданих уповноваженими органами Федеративної республіки Німеччини від 01.04.2022 № YZ9H3XTTR та № ZZ9HCC.

ОСОБА_3 перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУПФУ в Харківській області) та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

ОСОБА_1 звернулась до ГУПФУ в Харківській області із заявою від 02.06.2023 про призначення одноразової грошової допомоги вразі втрати годувальника, яка передбачена постановою КМУ № 393, до якої надала свідоцтво про шлюб та свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_3 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області рішенням №393 від 02.06.2023 року відмовило позивачу в задоволенні заяви, посилаючись на наявність розбіжностей в наданих документах щодо місця народження годувальника, а саме: в свідоцтві про шлюб Алтайський край, Петропавлівський район, а у свідоцтві про смерть Санкт Петербург, Російська Федерація.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, позивач звернулася до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 02.06.2023 не є обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" від 17.07.1992 №393 (далі-Постанова №393), членам сім`ї померлих пенсіонерів із числа військовослужбовців, осіб, зазначених у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, незалежно від призначення пенсії в разі втрати годувальника виплачується одноразова грошова допомога: дружині/ чоловіку - в розмірі тримісячної пенсії годувальника і на кожного непрацездатного члена сім`ї - у розмірі місячної пенсії годувальника.

При визначенні розміру одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, до членів сім`ї, які мають право на допомогу, належать: дружина/ чоловік незалежно від віку і працездатності, діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років, або були на день смерті годувальника вихованцями, учнями, студентами, курсантами та слухачами, стажистами закладів освіти і не досягли 23-річного віку; батьки, які перебували на утриманні померлого і досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, установленого частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (незалежно від тривалості страхового стажу), або вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 зазначеного Закону, на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або вони є особами з інвалідністю.

Так, абз. 3 п. 14 Постанови №393 визначено, що одноразова грошова допомога, передбачена п. 12 цієї постанови, виплачується за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, зазначених у пунктах б-д, ж і з ст. ст. 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та членів їх сімей.

Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 15.02.2007 №135/13402 (далі-Порядок №3-1, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", подаються такі документи: заява для виплати одноразової грошової допомоги; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); копія свідоцтва про смерть; копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження померлого годувальника (для виплати допомоги батькам померлого); довідка МСЕК про встановлення інвалідності (для виплати допомоги на непрацездатних членів сім`ї, яким установлено інвалідність); копія свідоцтва про народження дитини; копія паспорта; довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування непрацездатних батьків на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні.

Так, п. 16 Порядку №3-1 визначено, що при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Проте, суд звертає увагу на те, що ані Постанова №393, ані Порядок №3-1 не визначають конкретних підстав для відмови у призначенні члену сім`ї померлого пенсіонеру із числа військовослужбовців одноразової грошової допомоги.

Судом встановлено, що підставою відмови у призначені одноразової грошової допомоги слугували висновки ГУПФ України в Харківській області про наявність розбіжностей в наданих документах щодо місця народження годувальника, а саме: в свідоцтві про шлюб Алтайський край, Петропавлівський район, а у свідоцтві про смерть Санкт Петербург, Російська Федерація.

Згідно ст. 101 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається виплата. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при призначенні одноразової грошової виплати, відповідач має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Водночас, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на усунення сумнівів щодо поданих позивачем документів та наявної в них інформації.

Відповідачами також не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що записи у свідоцтві про смерть реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданого відділом ЗАГС Нойштадт-ан-дер-Вайнштрассе від 29.11.2022 ОСОБА_3 є недійсними та недостовірними.

Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15.

Так, пп. 7 п. 2 Розділу IV Порядку № 3-1 встановлено, що при прийманні документів працівник органу, що призначає пенсію, надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем, баз даних згідно з пунктом 15 розділу II цього Порядку. Отже, відповідач мав можливість отримати необхідні відомості з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем та баз даних.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини були залишені відповідачем поза увагою, що призвело до безпідставної відмови у призначені позивачу відповідної допомоги.

Водночас, з урахування наявності розбіжностей в наданих позивачем документах, а також не перевірки цих обставин пенсійним органом вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» є передчасними .

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаних норм у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення або вчинив бездіяльність за наслідками звернення особи, але таке рішення чи вчинена бездіяльність визнані судом протиправними з огляду на невідповідність чинному законодавству, то суд, як виняток, за відсутності сумнівів у тому, що суб`єктом звернення (позивачем у справі) дотримано усіх визначених законом умов для отримання позитивного результату за наслідками розгляду його звернення та за умови відсутності у суб`єкта, що уповноважений прийняти відповідне рішення за наслідками звернення позивача, дискреції (можливості на власний розсуд визначити зміст рішення та обрати на підставі поданих позивачем документів один з варіантів дій), вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.

У разі якщо межі заявлених позовних вимог не дозволяють суду під час розгляду справи здійснити перевірку того, чи забезпечив позивач на момент його звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень виконання всіх без винятку вимог закону для отримання позитивного рішення та (або) якщо суб`єкт до якого звертається позивач має право діяти при прийнятті відповідного рішення на власний розсуд (тобто має альтернативні варіанти поведінки за наслідками розгляду звернення позивача), то суд, у межах свого розсуду, з метою уникнення перебирання на себе повноважень щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу, повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення з урахуванням оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Крім того, Верховний Суд, зокрема у постановах від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18, від 04 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19 дійшов подібного висновку та вказав, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Оскільки пенсійним органом відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав виявлення розбіжностей у місці народження ОСОБА_3 в наданих позивачем документах без вчинення будь-яких дій, спрямованих на усунення сумнівів щодо поданих позивачем документів та наявної в них інформації, шляхом, зокрема, направлення запитів до уповноважених органів, які є його дискреційними повноваженнями, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача від 02.06.2023 про призначення одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника, яка передбачена постановою КМУ № 393, з урахуванням висновків суду.

В свою чергу, зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника без перевірки суб`єктом владних повноважень дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті, проте обрано невірний спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване судове рішення, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення суду у відповідній редакції, а в іншій частині - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 по справі № 520/34741/23 - змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в наступній редакції:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2023 про призначення одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» з урахуванням висновків суду.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі № 520/34741/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова