Справа № 607/9334/24
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2024 Справа №607/9334/24 Провадження №2-а/607/223/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивача адвоката Бутрина С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Бутрин Сергій Володимирович до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2024 ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Бутрин С.В. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до Головного управління національної поліції в Тернопільській області в якій просить скасувати постанову серії БАД №937887 від 04.03.2024, якою на ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн, а провадження у справі закрити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.05.2024 позовну заяву позивача ОСОБА_1 залишено судом без руху та роз`яснено позивачу право протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали подати: відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків представника позивача за яким зареєстровано електронний кабінет; заяву про поновлення строку на оскарження постанови, у якій зазначити дату отримання копії спірної постанови БАД №937887 від 04.03.2024 та інші підстави для поновлення строку на оскарження постанови, із наданням належних та допустимих та достатніх доказів на підтвердження таких підстав.

16.05.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бутрин С.В. у строки встановленні судом, через канцелярію суду подав заяву про усунення недоліків вказаних в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.05.2024 до якої долучив нову редакцію позовної заяви та клопотання про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що постановою відповідача серії БД № 937887 від 04.03.2024 до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. Зокрема йому ставиться у провинну те, що він 03.03.2024 в 23 год. 10 хв. в с. Настасів, Тернопільського району здійснював рух автомобілем марка «Мазда», при цьому 18.09.2023 рішенням Тернопільського міськрайонного суду позбавлений прав на керування транспортними засобами, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки складалася без його присутності, йому не було відомо про її оформлення, при цьому відсутні будь які належні та допустимі докази про те, що вказану постанову було оформлено саме 04.03.2024, а також докази, які б підтверджували його відмову від роз`яснень на оскарження та його прав працівниками патрульної поліції.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування ним автомобілем, їзду автомобіля та виконання ним функції водія автомобіля, а до спірної постанови відповідач не долучив фото, відеофіксацію події, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом 03.03.2024 о 23 год. 10 хв. та йому не надавалося жодних доказів до складеної постанови, і про яку саме відеофіксацію відповідач вказує в постанові йому не відомо, чим порушено вимоги ст. 283 КУпАП.

Також зауважує, що в спірній постанові невірно вказано прізвище та ім`я особи, щодо якої розглядається справа, зокрема правильним його ім`я є « ОСОБА_2 », а в постанові вказано « ОСОБА_3 », тобто ідентифікаційні дані особи яку встановили працівники поліції не відповідає особі на яку складено постанову про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на наведене, позивач просить позов задовольнити.

Також позивач подав клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №937887 від 04.03.2024, в обґрунтування якого вказує, що вказана постанова оформлена працівниками патрульної поліції без його присутності, йому на місці оформлення вручена не була, останній не відмовлявся від підпису в п. 9 даної постанови, слово «відмовився» записано працівниками поліції без присутності свідків та відеозапису, натомість вказану постанову конвертом «Укрпошти» з відбитком печатки 13.04.2024 він отримав 17.04.2024 з Тернопільського міськрайонного суду, а не з патрульної поліції. 18.04.2024 він уклав угоду з адвокатом на представлення його інтересів в суді, а тому вважає, що строк на оскарження пропустив з поважних причин, які не залежать від і його провини в цьому немає. З огляду на викладене просить поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії БАД №937887 від 04.03.2024.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України. При цьому питання про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення при відкритті провадження у справі не вирішувалось.

31.05.2024 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому викладено заперечення щодо позовних вимог.

Протокольною ухвалою суду від 03.06.2024 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання, суд керуючись ч. 4 ст. 9 КАС України та враховуючи, що представник позивача на обґрунтування поважності причин пропуску строку на оскарження постанови посилався на те, що позивач ОСОБА_1 отримав спірну постанову у конверті, який був надісланий йому з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 607/5273/24 постановив витребувати із канцелярії Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали справи № 607/5273/24, для її огляду у судовому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 04.07.2024 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання, суд заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бутрина С.В. та дослідивши матеріали адміністративної справи № 607/5273/24, визнав причини зазначені позивачем у клопотанні про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №937887 від 04.03.2024 неповажними та на виконання вимог ст. 123 КАС України надав стороні позивача строк десять днів, для подання заяви про поновлення строку на оскарження постанови, у якій зазначити інші підстави для поновлення строку на оскарження постанови, із наданням належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження таких підстав.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.07.2024 у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бутрина С.В. про відвід головуючого судді Кунець Н.Р. у адміністративній справі позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Бутрин С.В. до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бутрин С.В. зазначив, що на переконання сторони позивача обставини зазначені у клопотанні про поновлення пропущеного строку на оскарження спірної постанови є поважними, оскільки спірна постанова позивачу не вручалась та не надсилалась, а отримав її позивач 17.04.2024 у конверті, який був надісланий з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та який долучений ним до матеріалів справи.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, проте у відзиві на позовну заяву просив слухати справу у відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.03.2024 поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області Колодій І.І. була винесена постанова серії БАД №937887 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 03.03.2024 о 23 год. 10 хв. в с. Настасів по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 здійснював рух автомобілем марки Мазда 323, д.н.з. НОМЕР_1 при цьому 19.09.2023 Тернопільським міськрайонним судом на 1 рік був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п.п. 2.1 А ПДР України.

Так, положеннями ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 286 КАС України, передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

Також, пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд із цим адміністративним позовом 25.04.2024, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, та оспорює постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №937887 від 04.03.2024.

Вказана категорія справ розглядається у порядку, визначеному положеннями статті 286 КАС України, якою законодавцем встановлені темпоральні обмеження.

Суд зауважує, що ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.05.2024 позовну заяву позивача ОСОБА_1 залишено судом без руху та роз`яснено позивачу право протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали в тому числі подати заяву про поновлення строку на оскарження постанови, у якій зазначити дату отримання копії спірної постанови БАД №937887 від 04.03.2024 та інші підстави для поновлення строку на оскарження постанови, із наданням належних та допустимих та достатніх доказів на підтвердження таких підстав.

16.05.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бутрин С.В. у строки встановленні судом, через канцелярію суду подав заяву про усунення недоліків вказаних в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.05.2024 до якої долучив нову редакцію позовної заяви та клопотання про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення

З метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя суддею постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі від 20.05.2024, при цьому питання про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення при відкритті провадження у справі не вирішувалось.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду, визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

Позивач обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на оскарження БАД №937887 від 04.03.2024 зазначає, що про вказану постанову він дізнався лише 17.04.2024 коли отримав лист із Тернопільського міськрайонного суду від 13.04.2024 в якому знаходилась спірна постанова.

Однак, суд вважає, що наведені підстави для поновлення строку є неповажними з огляду на таке.

Пунктами 6, 7 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на пред`явлення позову, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі подання її у строки, встановлені КАС України або іншими законами, для чого особа має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Так, частиною 1 статті 118 КАС України встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Велика Палата Верховного Суду від 26.10.2023 справа № 990/139/23.

Суд звертає увагу, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути:

- день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи;

- день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує;

- день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії;

- день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду у постанові від 09.09.2020 справа № 444/2499/19.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови серії БАД №937887 від 04.03.2024 позивач був присутній при винесенні цієї постанови.

Крім цього, позивач, відповідно до п. 9 оскаржуваної постанови, від отримання її копії відмовився.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що день винесення оскаржуваної постанови, яка приймалася за участі позивача, є днем коли ОСОБА_1 дізнався про її винесення.

Крім цього, на думку суду, відмовляючись від отримання оскаржуваної постанови серії БАД №937887 від 04.03.2024, на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач усвідомлював і знав про її винесення, а тому був обізнаний про можливі негативні наслідки за фактом винесення цієї постанови.

Відтак строк на оскарження постанови серія БАД №937887 від 04.03.2024, почав обраховуватись з 04.03.2024 та сплив 14.03.2024.

При цьому суд вважає необґрунтованими посилання представника позивача на те, що копію спірної постави позивач отримав 17.04.2024 коли отримав лист із Тернопільського міськрайонного суду від 13.04.2024 в якому знаходилась спірна постанова, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з конверта долученого позивачем до матеріалів справи, у якому як зазначає позивач він отримав спірну постанову, такий відправлений 12.04.2024 з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та адресований Нестерову Арсену, адреса с. Настасів, вул. Шевченка, 5, по справі № 607/5273/24 (3/607/2727/2024). Відправлення прийняте АТ «УКРПОШТА» 13.04.2024 про що свідчить печатка проставлена на конверті. Трекінг-номер поштового відправлення 270.

Протокольною ухвалою суду від 03.06.2024 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання, судом керуючись ч. 4 ст. 9 КАС України витребувано із канцелярії Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали справи № 607/5273/24, для її огляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 04.07.2024 судом було досліджено матеріали адміністративної справи № 607/5273/24 (провадження № 3/607/2727/2024) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП та встановлено, що судом на адресу ОСОБА_1 надсилалась копія постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.04.2024, яка була постановлена за результатами розгляду адміністративної справи № 607/5273/24 (провадження № 3/607/2727/2024) на 2-х акр. у 1 прим., що підтверджується копією супровідного листа від 11.04.2024, який міститься в матеріалах даної справи.

При цьому із копії даного супровідного листа від 11.04.2024, слідує, що судом на адресу ОСОБА_1 надсилалась лише копія постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.04.2024 у справі № 607/5273/24 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП, натомість жодних відомостей, які б вказували на те, що судом надсилалась на адресу ОСОБА_1 постанова серії БАД №937887 від 04.03.2024, ані супровідний лист, ані матеріали справи № 607/5273/24 не містять.

Крім того, представник позивача вказує, що ОСОБА_1 17.04.2024 отримав конверт відправлений 12.04.2024 з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 607/5273/24 (3/607/2727/2024), трекінг-номер поштового відправлення 270.

Разом з тим, як вбачається із загально доступного сайту «Укрпошта» поштове відправлення із трекінг-номером 270 було створено онлайн 12.04.2024, прийняте поштою 13.04.2024 та вручено особисто отримувачу 25.04.2024, що не узгоджується з твердженнями представника позивача про отримання цього поштового відправлення позивачем 17.04.2024 та повністю спростовує такі посилання сторони позивача.

З огляду на вищевикладене судом протокольною ухвалою суду від 04.07.2024 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання, було визнано причини зазначені позивачем у клопотанні про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №937887 від 04.03.2024 неповажними.

Системний аналіз положень ст.123 КАС України дає підстави для висновку, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому дати змогу подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Отже, вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (ч.ч.3 і 4 ст.123 КАС України).

На неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд указував у постановах від 11.02.2021 у справі № 140/2046/19, від 10.06.2020 у справі № 620/1715/19, від 23.09.2020 у справі № 640/5645/19, від 03.12.2020 у справі № 817/660/18, від 17.03.2021 у справі № 160/3092/20, від 18.03.2021 у справі № 640/23204/19, від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19, від 14.07.2022 у справі № 380/10649/21, від 09.06.2022 у справі № 160/15960/20, від 05.05.2022 у справі № 420/6134/21, від 31.10.2023 у справі № 140/2568/22.

Отже, норми КАС України допускають ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду.

Судом було дотримано вищезазначених норм права та протокольною ухвалою суду від 04.07.2024 на виконання вимог ст. 123 КАС України стороні позивача було надано строк десять днів, для подання заяви про поновлення строку на оскарження постанови, у якій зазначити інші підстави для поновлення строку на оскарження постанови, із наданням належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження таких підстав, який почав обраховуватись 04.07.2024 та спливав 15.07.2024.

Разом з тим, ані у десятиденний строк наданий судом, тобто до 15.07.2024, ані у судовому засіданні 18.07.2024 стороною позивача не було подано заяви про поновлення строку на оскарження постанови серії БАД №937887 від 04.03.2024, із зазначенням інших підстав для поновлення строку на оскарження постанови, та не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

За приписами статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив ЄСПЛ в ухвалі від 30.06.2006 щодо прийнятності заяви (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право на доступ до суду (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та має бути пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення від 29 липня 1998 року у справі «Герен проти Франції»(Guerin v. France), п. 37). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Водночас такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. рішення від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain), п. 45).

Отже, за практикою ЄСПЛ, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У пункті 41 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Суд визнав що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що у процесі прийняття рішень про поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить з таких міркувань: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, унаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Як зазначалося вище судом, за загальним правилом поважними причинами визнаються лише ті обставини, що були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС.

Таким чином, суд приходить до висновку, що про оскаржувану постанову ОСОБА_1 дізнався 04.03.2024, у день її винесення, а з позовом до суду звернувся лише 25.04.2024, при цьому доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом матеріали справи не містять.

Натомість, позивач подаючи вказаний адміністративний позов до суду, не надав суду доказів на підтвердження дати отримання ним оскаржуваної постанови, та не довів її отримання 17.04.2024 у конверті відправленому 12.04.2024 з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 607/5273/24 (3/607/2727/2024).

За встановлених обставин цієї справи, у контексті наведених вище правових норм та практики ЄСПЛ, суд дійшов висновку, що оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом зі пропуском установленого строку та не довів обставин об`єктивно непереборних, які не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення позивачем процесуальної дії, при цьому звернення до суду з позовом напряму залежало від власного волевиявлення позивача, а тому наведені позивачем обставини не можна визнати поважними причинами пропуску цього строку, що унеможливлює його поновлення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що наведені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку на звернення до суду є безпідставними, неналежними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Бутрин С.В. до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №937887 від 04.03.2024, слід залишити без розгляду у відповідності до вимог п.8 ч.1 ст. 240 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 44, 118, 121-123, 240, 243, 248, 286, 293-295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Бутрин Сергій Володимирович до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі БАД №937887 від 04.03.2024, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу суду складено та підписано 19.07.2024.

Головуючий суддя Н. Р. Кунець