Справа № 620/5466/24
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року м. Чернігів Справа № 620/5466/24

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови відповідача щодо відмови у задоволенні рапорту позивача від 15.02.2024 про звільнення з військової служби та зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача від 15.02.2024 про звільнення з військової служби та за результатами його розгляду прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що його дружина є особою з інвалідністю 3 групи, тому вважає, що має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що підстави, які передбачають звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації у воєнний час за сімейними обставинами, визначені підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Так, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється, зокрема, «у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи». Зазначений абзац доданий до переліку підстав для звільнення в першу чергу не для «сліпого звільнення задля звільнення», а надання допомоги та турботи (догляду) особам, які цього потребують. Одночасно абзац 3 цього ж підпункту говорить «у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я». Ці абзаци накладаються один на одного, маючи при цьому суперечні вимоги. Один абзац «дозволяє» звільнити людину, в той час як інший додає необхідну умову, а саме «…здійснення постійного стороннього догляду…». Згідно з доданої виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією (далі МСЕК) ОСОБА_2 має третю групу інвалідності, але не потребує постійного стороннього догляду, тобто може діяти самостійно як дієздатна особа. Беручі зміни які внесені в Закон, вже конкретизовано цей принцип де якраз і зазначено: необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів. Крім того з моменту державної реєстрації шлюбу між позивачем та ОСОБА_2 до дати подання рапорту пройшло більше місяця, в той час як дружина навіть прізвище залишила незмінним, хоча шлюб повинен будуватись для побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Вищезазначені факти на думку відповідача ставлять під сумнів законність дій з метою набуття підстав для звільнення з військової служби.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є старшим лейтенантом медичної служби, ординатором лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 , проходить військову службу за призовом під час мобілізації у складі військової частини НОМЕР_1 .

07.12.2023 позивач уклав шлюб з ОСОБА_2 , що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що 07.12.2023 зроблено актовий запис № 3294, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 07.12.2023 серії НОМЕР_2 (а.с.15).

Дружина позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю III групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 20.04.2021 серії 12 ААВ № 062261. Інвалідність встановлена на строк до безтерміново (а.с.16-17).

15.02.2024 позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення за сімейними обставинами, відповідно до підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю (дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа з інвалідністю III групи). До рапорту було додано копію довідки до акта МСЕК серії 12 ААВ № 062261 від 20.04.2021, копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 та копію свідоцтва про шлюб (а.с.8).

Листом від 28.02.2024 № 1295 позивача повідомлено про відмову у задоволенні його рапорту про звільнення зі служби відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (а.с.9).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану (надалі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

У свою чергу правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до положень Закону України від 25.03.1992 №2232-XII Про військовий обов`язок та військову службу (надалі - Закон № 2232-XII).

Згідно частин першої та другої статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Як зазначалось вище, позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Так, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

Відповідно до абзацу 5 підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Системний аналіз абзацу 5 підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав:

- в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності.

При цьому вказана норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, а передбачає таку можливість в силу того, що один із подружжя є інвалідом, без конкретизації якої саме групи є інвалідність;

- та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Судом встановлено, що дружина позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю III групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 20.04.2021 серії 12 ААВ № 062261. Причина інвалідності: загальне захворювання. Інвалідність встановлена на строк до безтерміново.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, оскільки його дружина є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Щодо посилань відповідача на фіктивність шлюбу, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , то суд зазначає, що це є суб`єктивною думкою відповідача, яка не підтверджена жодними доказами.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не звільнення позивача з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю, у зв`язку з чим позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 за підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Повне судове рішення складено 18.07.2024.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО