Справа № 160/12028/22
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді при секретарі за участю: представника позивача представника відповідача Юхно І.В. Давидовій Є.О. не з`явився ОСОБА_1
розглянувши у судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
09.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 року та січня 2016 року як місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців), для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, включно;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 року по 10.01.2022 року, включно, у фіксованому розмірі 4463,15грн. в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 10.10.2022 року, включно, у загальній сумі 206744,63грн. відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 160/12028/22, позовну заяву ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, включно;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 індексацію її грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відмовлено.

10.08.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі постанови Верховного Суду від 27 липня 2023 року надійшла на новий розгляд адміністративна справа № 160/12028/22 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вищенаведеною постановою:

- касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , задовольнив частково;

- рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 160/12028/22 в частині відмови визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 10.01.2022, включно, у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 та стягнення індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 10.01.2022 включно, у загальній сумі 206744,63 грн відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 з урахуванням раніше виплачених сум скасував, а справу в цій частині направив на новий судовий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду;

- в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі №160/12028/22 залишив без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2023 вказану адміністративну справу передано на розгляд головуючого судді Юхно І.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 прийнято до свого провадження адміністративну справу № 804/12028/22 за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 10.01.2022, включно, у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 та стягнення індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 10.01.2022 включно, у загальній сумі 206744,63 грн відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 з урахуванням раніше виплачених сум; встановлено відповідачеві 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано у відповідача додаткові докази та встановлено строк для їх подання.

В обґрунтування означених позовних вимог було зазначено, що відповідачем у період з 01.03.2018 по 10.01.2022 всупереч приписам абз. 4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 не виплачено на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення у розмірі 4463,15грн. в місяць у загальному розмірі 206744,63грн.

Згідно з даними КП ДСС одержувачу представнику позивача ОСОБА_3 за допомогою підсистеми Електронний суд в його електронний кабінет 08.09.2023 надіслано копію означеної ухвали. Крім цього, 13.09.2023 копію зазначеної ухвали направлено відповідачу засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену в позовній заяві, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на відзив до 28.09.2023.

15.09.2023 до суду від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження процесуальних строків, у якому заявник просив: - відкласти розгляд справи №160/12028/22; - видати військовій частині ухвалу від 15.08.2023 року; - надати військовій частині НОМЕР_1 15-денний строк для надання відзиву на позов, додаткових доказів та пояснень, з врахуванням обставин, які викладені в рішенні Верховного Суду; - продовжити процесуальний строк розгляду справи на 1 місяць; - про місце, дату і час наступного судового засідання завчасно повідомити військову частину НОМЕР_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 клопотання представника відповідача про продовження строку на подання відзиву в адміністративній справі №160/12028/22 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк на надання відзиву на позов, встановлений ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2023; встановлено військовій частині НОМЕР_1 строк на подання відзиву протягом 15-ти днів з дня отримання копії даної ухвали.

За даними КП ДСС копію означеної ухвали за допомогою підсистеми Електронний суд надіслано одержувачу ОСОБА_3 (представнику позивача) в його електронний кабінет 21.09.2023 о 17:35, що підтверджується матеріалами справи. Копію ухвали від 15.08.2023 в паперовому вигляді отримано представником відповідача 20.09.2023, а копію ухвали від 18.09.2023 22.09.2023 відповідно, про що свідчать наявні у матеріалах справи розписки. Тобто, строк на подання відзиву з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 09.10.2023.

10.10.2023 засобами кур`єрської доставки до суду надійшов відзив на адміністративний позов та клопотання (направлений до суду 09.10.2023), у якому відповідач просить суд:

- прийняти рішення, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

- надати військовій частині додатковий час (15 днів) для надання обґрунтування відзиву з врахуванням пояснень і розрахунків начальника фінансово-економічної служби, який володіє спеціальними знаннями в сфері фінансів;

- з врахуванням складності справи і предмету розгляду призначити загальне судове провадження по справі;

- в зв`язку з перебуванням Відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан зупинити розгляд адміністративної справи до завершення перебування Відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

У означеному «відзиві на адміністративний позов та клопотанні», зокрема, щодо відсутності належних доказів проходження військової служби в період з 10.01.2021 року, вказано, що належним доказом проходження військової служби у спірний період Позивача має бути наказ командира військової частини НОМЕР_1 , що є підставою нарахування і виплати грошового забезпечення. До позовної заяви надано копію наказу № 5 від 10.01.2021 року, що спростовує обґрунтованість позовних вимог за період з 10.01.2021 року взагалі. Крім того, щодо нарахування і виплати індексації за спірний період у фіксованому розмірі, відповідачем зазначено, що з врахуванням висновків Верховного Суду розгляд справи має відбуватись у загальному позовному провадженні із викликом сторін, де в якості спеціаліста з фінансових питань має надавати пояснення начальник фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 . На момент подання відзиву, в силу завантаженості обставинами нарахування і виплати заробітної плати військовослужбовцям військової частини а також звітного періоду, начальник фінансово-економічної служби частини не встиг надати заперечення з приводу формули розрахунку індексації у спірний період, проте надав вірний контррозрахунок індексації, що додається. При цьому період з 10.01.2021 року вказаний, якщо б Позивач надав наказ командира військової частини за період з 10.01.2021 року.

За правилами ст.262 КАС України адміністративна справа мала бути розглянута до 14.10.2023, проте, оскільки головуючий суддя Юхно І.В. у період з 06.10.2023 по 20.10.2023 перебувала у відпустці, суд на підстави положень ч.6 ст.120 КАС України вирішував питання про можливість розгляду справи в перший робочий день з урахуванням вихідних днів 23.10.2023.

Під час дослідження матеріалів справи, з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у справі судом ініційовано питання про витребування від відповідача додаткових доказів у справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023:

- витребувано від військової частини НОМЕР_1 для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії: - наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16.12.2021 №75-РС про звільнення ОСОБА_2 з військової служби у запас відповідно до п. 2 ч.5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту); - інформацію з її документальним підтвердженням щодо підстав нарахування та виплати військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_2 грошового забезпечення у період з 11.01.2021 року до січня 2022 року (в зв`язку з викладеною у відзиві позицією);

- встановлено строк для подання витребуваних доказів до 20.11.2023 року;

- подальший розгляд адміністративної справи №160/12028/22 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії вирішено здійснювати за правила загального провадження суддею Юхно І.В. одноособово;

- призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні 21.11.2023 о 09:30 год.;

- клопотання представника відповідача про продовження строку на подання відзиву в адміністративній справі №160/12028/22 задоволено;

- продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк на надання відзиву на позов, встановлений ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023;

- встановлено військовій частині НОМЕР_1 строк на подання відзиву протягом 15-ти днів з дня отримання копії даної ухвали;

- у задоволенні представника відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі №160/12028/22 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

21.11.2023 від представника військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, у якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

21.11.2023 від представника відповідача надійшла заява про відкладення підготовчого судового засідання з метою надання часу для надання доказів направлення відзиву позивачу і долучення наказу про звільнення позивача з військової служби.

21.11.2023 у підготовчому судовому засіданні за клопотанням відповідача оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 05.12.2023 об 11:00 год.

04.12.2023 від представника відповідача через систему Електронний суд надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

05.12.2023 з метою забезпечення права позивача отримати відзив та подати відповідь на відзив судом оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 21.12.2023 об 11:00 год.

18.12.2023 від представника відповідача через систему Електронний суд надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

21.12.2023 за клопотанням відповідача про надання додаткового часу для надання доказів та пояснень судом оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 09.01.2024 об 11:00 год.

19.01.2024 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

У підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином. 19.01.2024 у підготовчому судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві, а також зазначили, що всі докази надані, та не заперечували проти закриття підготовчого провадження.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 закрито підготовче провадження у справі №160/12028/22 та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 08 лютого 2024 року о 15 год. 00 хв.

08.02.2024 у зв`язку з оголошено повітряної тривоги на території України та міста Дніпра на виконання наказу голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду підготовче судове засідання у справі №160/12028/22 з метою збереження життя та здоров`я учасників судового процесу та забезпечення процесуальних прав сторін знято з розгляду та призначено на 15.02.2024 о 15:00 год.

15.02.2024 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

15.02.2024 позивач у судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлених належним чином, про що свідчать матеріали справи. У судовому засіданні 15.02.2024 представники позивача підтримали правову позицію викладену у відзиві на позов та додаткових поясненнях і просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Судом було оголошено перерву у судовому засіданні перед судовими дебатами до 07.03.2024 о 16:00 год.

07.03.2024 в судовому засіданні представниками відповідача підтримано раніше обрану правову позицію.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_2 відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 з 31.10.2003 по 10.01.2022 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №75-РС від 16.12.2021 старшого солдата ОСОБА_2 , старшого механіка відділення телекомунікаційного зв`язку взводу зв`язку роти зв`язку звільнено з військової служби в запас відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом "а" (у зв`язку із закінчення строку контракту), з правом носіння військової форми одягу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2022 № 5 (по стройовій частині) позивачку з 10.01.2022 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а також направлено для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріалами справи підтверджується, що у період служби позивача з 01.12.2015 по 28.02.2018, включно, індексацію грошового забезпечення проведено, виходячи з базового місяця січень 2016 року, а за період з 01.03.2018 по 30.11.2018, включно, індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася, за період з 01.12.2018 по 10.01.2022 індексація грошового забезпечення позивачки розраховано, виходячи з базового місяця березень 2018 року, що також підтверджується наданими відповідачем довідками щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача.

Крім того, відповідачем не заперечується, що у період з 01.03.2018 по 10.01.2022 індексація грошового забезпечення у фіксованому розмірі відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 ОСОБА_2 не нараховувалась та не виплачувалась.

Вважаючи протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 10.01.2022, включно, у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, позивач звернулася за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до статті 19 цього ж Закону № 2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII (у редакції Закону № 911-VIII від 24 грудня 2015 року, що діє з 01 січня 2016 року) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (з грудня 2015 року). Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частина четверта статті 4 Закону № 1282-XII).

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частини друга статті 5 Закону № 1282-XII).

За змістом частини першої статті 9 Закону № 1282-XII індексація доходів громадян повинна проводитися за місцем їх одержання. Так як виплату заробітної плати (грошового забезпечення) здійснюють роботодавці, то і нараховувати індексацію за цим видом доходу також повинні усі без виключення роботодавці.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №206/4411/16-а).

Із 01.12.2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядок №1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте постановою Уряду №1013 від 09.12.2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 01.12.2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз п.1, абзаців 4, 6 п.5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того факту, що 01.03.2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23.03.2023 року у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 року у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 року у справі №420/11424/21, від 20.04.2023 року у справі №320/8554/21.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію - різницю за період з 01.03.2018 року до 10.02.2022 року.

З огляду на абз.4 п.5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Верховний Суд у вищезазначених справах та у постанові від 31.01.2024 №320/15395/21 дійшов висновку, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз.5 п.4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

З наявної у матеріалах справи довідки військової частини НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 його розмір склав:

- у лютому 2018 року 8059,70 грн та складалося з: посадового окладу 530,00 грн, окладу за військовим званням 35,00 грн; надбавки за вислугу років 35% 197,75 грн; надбавки за особливості проходження служби 50% - 381,38 грн; надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці 10% - 53,00 грн; надбавки за кваліфікацію 2,5% - 13,25 грн; ПКМУ №704 723,00% - 3831,90 грн; щомісячної додаткової винагороди згідно ПКМУ 889 від 22.09.2010 50% - 3017,42 грн;

- у березні 2018 року 8470,44 грн та складалося з: посадового окладу 2640,00 грн, окладу за військовим званням 600,00 грн; надбавки за вислугу років 45% 1458,00 грн; надбавки за особливості проходження служби 10% - 469,80 грн; надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці 10% - 264,00 грн; надбавки за кваліфікацію 3% - 79,20 грн; ПКМУ №704 112,10% - 2959,44 грн.

Отже, грошове забезпечення позивача з урахуванням постійних його складових за березень 2018 року збільшилось на 410,74 грн (А) (8470,44 грн 8059,70 грн).

Як зазначалося судом вище, для правильного вирішення спірних правовідносин слід також визначити суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року, яка з урахуванням абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078, вираховується у спосіб множення розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділеного на 100 відсотків.

Актуальний розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб, відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», становив 1762,00 грн.

За нормативними правилами, які визначають проведення індексації доходів, розрахунок індексу наростаючим підсумком починається з наступного після перевищення порога місяця до чергового перевищення.

При кожному наступному перевищенні порога індексації приріст рахуватиметься за формулою:

ПІСЦн = ІСЦ1 х ІСЦ 2 х … - 100%, де:

ПІСЦн - приріст індексу споживчих цін, %;

ІСЦ1 - перевищення індексу споживчих цін уперше (розраховується наростаючим підсумком), %;

ІСЦ2 - перевищення індексу споживчих цін удруге (розраховується наростаючим підсумком), %.

При підрахунку показника ПІСЦ необхідно враховувати, що ІСЦ розраховується наростаючим підсумком. Також кількість ІСЦ залежить від того, скільки разів було перевищено поріг індексації за розглядуваний період (звісно, не перерваний підвищенням зарплати). Наприклад, ІСЦ перевищив поріг один раз - отже слід враховувати лише ІСЦ1, двічі - ІСЦ1 та ІСЦ2, тричі ІСЦ1, ІСЦ2, ІСЦ3 тощо.

Суд погоджується з аргументами позивача, що розрахунок величини приросту індексу споживчих цін слід починати з лютого 2008 року, як місяця наступного за тим, в якому відбулося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців.

За офіційними даними Державної служби статистики України за період з січня 2008 року по березень 2018 року (https://ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm) поріг індексації перевищував 38 разів, а саме: у 2008 році 9 разів: січень-травень, вересень-грудень; у 2009 році 5 разів: січень, лютий, березень, червень, листопад; у 2010 році 4 рази: січень, лютий, серпень, вересень; у 2011 році 3 рази: січень, березень, квітень; у 2012 році поріг індексації не перевищував 101%; у 2013 році поріг індексації не перевищував 101%; у 2014 році 8 разів: березень-червень, вересень-грудень; у 2015 році 8 разів: січень-травень, вересень-листопад; у 2016 році 1 раз: квітень; у 2017 році поріг індексації не перевищував 103%; у січні - березні 2018 року поріг індексації не перевищував 103%.

Таким чином, розрахунок величини приросту індексу споживчих цін за вказаний період має наступний вигляд: 2008 рік: 1,027 * 1,038 * 1,031 * 1,013 * 1,002 (1,008 * 0,995 * 0,999) * 1,011 * 1,017 * 1,015 * 1,021 * 2009 рік: 1,029 * 1,015 * 1,014 * 1,014 (1,009 * 1,005) * 1,011 * 1,014 (0,999 * 0,998 * 1,008 * 1,009) * 1,011 * 2010 рік: 1,018 * 1,019 * 0,993 (1,009 * 0,997 * 0,994 * 0,996 * 0,998) * 1,012 * 1,029 * 1,016 (1,005 * 1,003 * 1,008) * 2011 рік: 1,01 * 1,009 * 1,014 * 1,013 * 1,009 (1,008 * 1,004 * 0,987) * березень 2014 року - грудень 2014 року: 1,022 * 1,033 * 1,038 * 1,01 * 1,012 (1,004 * 1,008) * 1,029 * 1,024 * 1,019 * 1,03 * 2015 рік - березень 2016 року: 1,031 * 1,053 * 1,108 * 1,14 * 1,022 * 0,986 (1,004 * 0,99 * 0,992) * 1,023 * 0,987 * 1,02 * 1,022 (1,007 * 1,009 * 0,996 * 1,01) * квітень 2016: 1,035 * травень 2016 - березень 2018: 1,245 (1,001 * 0,998 * 0,999 * 0,997 * 1,018 * 1,028 * 1,018 * 1,009 * 1,011 * 1,01 * 1,018 * 1,009 * 1,013 * 1,016 * 1,002 * 0,999 * 1,02 * 1,012 * 1,009 * 1,01 * 1,015 * 1,009) = 253,30%.

Отже, у позовній заяві вірно визначено, що величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року складала 253,30%. Результат наведеного розрахунку також підтверджується Калькулятором розрахунку суми індексації зарплати (https://ips.ligazakon.net/calculator/zp).

З урахуванням актуальної практики Верховного Суду, сума можливої індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в березні 2018 року складала 1762,00 грн. * 253,30% = 4463,15 грн.

Оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року складав 410,74 грн, що не перевищує суму можливої індексації, вірними є доводи позивача про наявність у нього права на отримання щомісячної індексації різниці за період з 01.03.2018 року у розмірі 4052,41 грн. (4463,15 грн 410,74 грн) щомісячно.

Водночас, вирішуючи питання про наявність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби, суд виходить із такого.

З КП «ДСС» та Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 у справі №160/12029/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.03.2023, адміністративний позов ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним обчислення та виплату ОСОБА_2 грошового забезпечення з 30.01.2020 по 10.01.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_2 нарахування та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум:

- грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- грошового забезпечення за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- грошового забезпечення за період з 01.01.2022 по 10.01.2022 із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- одноразової грошової допомоги при звільненні, обчисленої із застосуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- в іншій частині позовних вимог відмовити.

На виконання означеного судового рішення відповідачем було проведено перерахунок грошового забезпечення з 31 січня 2020 року.

Так, матеріалами справи підтверджено, розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 склав у січні 2020 року 12 143,73 грн, в тому числі посадовий оклад 2730,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн; надбавка за вислугу років 45% 1498,50 грн; надбавка за особливості проходження служби 78% - 3766,23 грн; ПКМУ №704 130,00% - 3549,00 грн.

В подальшому, після проведеного перерахунку на виконання судового рішення у справі №160/12029/22 розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 за лютий 2020 року 15 286,37 грн, в тому числі посадовий оклад 3260,00 грн, оклад за військовим званням 710,00 грн; надбавка за вислугу років 45% 1786,50 грн; надбавка 65% (78%) 4490,07 грн; винагорода за бойове чергування 704,00 грн; клас 97,80 грн; премія 4238,00 грн.

Отже, грошове забезпечення позивача з урахуванням постійних його складових за лютий 2020 року збільшилось на 3142,64 грн (А) (15 286,37 грн 12 143,73 грн).

Як зазначалося судом вище, для правильного вирішення спірних правовідносин слід також визначити суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в лютому 2020 року, яка з урахуванням абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078, вираховується у спосіб множення розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб, актуального для лютого 2020 року на величину приросту індексу споживчих цін у лютому 2020 року, поділеного на 100 відсотків.

Актуальний розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб, відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», становив 2102,00 грн.

Що стосується розрахунку розрахунок величини приросту індексу споживчих цін, то його слід починати з квітня 2018 року, як місяця наступного за тим, в якому відбулося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців.

За офіційними даними Державної служби статистики України за період з квітня 2018 року по лютий 2020 року (https://ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm та https://ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2020/ct/is_c/is_c_u/isc2020pm_u.htm) поріг індексації перевищував 1 раз, а саме: у квітні 2018 року грудні 2019 року поріг індексації не перевищував 103%; у січні 2020 року поріг індексації перевищив 103% та склав 103,2%.

Таким чином, розрахунок величини приросту індексу споживчих цін за вказаний період становить 10,30%. При цьому, суд зазначає, що між сторонами не є спірною, що величина приросту індексу споживчих цін у лютому 2020 року становила 10,30%, про що свідчать розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.12.2015 по 10.01.2022 року, здійснений представником позивача та доданий до позовної заяви, розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2020 по 10.01.2022, здійснений військовою частиною НОМЕР_1 .

Отже, сума можливої індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в лютому 2020 року склала 2102,00 грн. * 10,30 % = 216,51 грн.

Таким чином, оскільки розмір підвищення доходу позивача у лютому 2020 року складав 3142,64 грн та перевищив суму можливої індексації (216,51 грн), у зв`язку з чим з 01.02.2020 року в силу положень абзаців 3 та 6 пункту 5 Порядку №1078 позивач втратив право на нарахування суми індексації-різниці.

З огляду на вищевикладене, суд вказує, що військовою частиною НОМЕР_1 було допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.01.2020 у фіксованому розмірі 4052,41 грн на місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, у зв`язку з чим порушені позивачем права підлягають відновленню судом.

Поряд з цим, суд враховує, що згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно було перевірити обґрунтованість нарахованих позивачем сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.

Враховуючи вищевикладене, суд вказує, що розмір фіксованої індексації, яку відповідач має нарахувати та виплатити позивачу за період з 01.03.2018 по 31.01.2020 становить 93205,43 грн (4052,41 грн х 23 місяці).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи сторін, вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд звертає увагу, що у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський Суд з прав людини наголосив, що «... Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 1.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001 року)».

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки в силу п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а підтвердження наявності інших судових витрат матеріали справи не містять, то судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 73-77, 8, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.01.2020 у фіксованому розмірі 4052,41 грн на місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.01.2020 у фіксованому розмірі 4052,41 грн на місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 у загальній сумі 93 205,43 грн. (дев`яносто три тисячі двісті п`ять гривень сорок три копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення згідно з вимогами частини 3 статті 243 КАС України складений 18 березня 2024 року.

Суддя І.В. Юхно