Справа № 320/36159/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року №320/36159/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки України про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Служби зовнішньої розвідки України, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Служби зовнішньої розвідки України щодо відмови в донарахуванні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Службу зовнішньої розвідки України донарахувати та виплатити вдвові генерал-лейтенанта, заступника Голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_1 у відставці - ОСОБА_2 , одноразову допомогу у сумі 635 600 (шістсот тридцять п`ять тисяч шістсот) гривень як різницю коштів між підлягаючою виплаті у сумі 908 000 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень - розмір 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ОСОБА_2 інвалідність І групи, та виплаченій сумі коштів - 272 400 (двісті сімдесят дві тисячі чотириста) грн.;

- одноразову допомогу направити на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_1 в Ощадбанку України;

- зобов`язати Службу зовнішньої розвідки України, подати в місячний строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 витребувано докази у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність дій відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги на підставі підпункту 2 пункту 6 Порядку №975, а саме у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року з посиланням на статтю 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідач не визнає позовні вимоги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, оскільки одноразову грошову допомогу виплачено на підставі підпункту 2 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок №975), у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 I групи інвалідності, як військовослужбовцю, інвалідність якого пов`язана з проходженням ним військової служби.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12.02.1987 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 проходив військову службу на посаді заступника Голови Служби внутрішньої розвідки України та був звільнений зі служби у запас.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0032876 ОСОБА_2 встановлено І групу інвалідності з 10.06.2021 безстроково, причина інвалідності «захворювання пов`язане з проходженням військової служби».

06.07.2021 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

Наказом Голови Служби внутрішньої розвідки України від 20.08.2022 №1464-ВС призначено ОСОБА_2 , звільненому з військової служби у Службі зовнішньої розвідки України наказом Голови СЗРУ від 29.09.2010 № 605-ос, одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому І групи інвалідності у розмірі 272 400, 00 грн.

Наказом Голови Служби внутрішньої розвідки України від 25.10.2022 № 2007-ВС визначено виплати призначену та неотриману ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому І групи інвалідності у розмірі 272 400, 00 грн, згідно права на спадщину за законом його спадкоємиці ОСОБА_1 .

Платіжним дорученням від 01.06.2022 № 9668 підтверджується виплата ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 272 400, 00 грн.

У березні 2023 року позивач звернулася до Голови Служби внутрішньої розвідки України із заявою про донарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 635 600,00 грн.

Листом від 20.04.2023 відповідач відмовив у донарахуванні одноразової грошової допомоги у розмірі 635 600,00 грн, оскільки одноразова грошова допомога відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку №975 призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Позивач не погоджуючись з такою позицією відповідача, звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із частиною 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;

9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком № 975.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується:

1) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи;

2) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі:

120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;

90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;

70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Аналіз наведеного правового регулювання дає підстави стверджувати про чітке розмежування поняття виплат категоріям військовослужбовців, зокрема зазначено виплати одноразової грошової допомоги для військовослужбовців, у яких настала інвалідність під час виконання обов`язків військової служби та військовослужбовців, у яких настала інвалідність пов`язана з проходженням військової служби.

Судом встановлено, що інвалідність І групи ОСОБА_2 встановлено після звільнення з військової служби (2021 рік), причина інвалідності «захворювання пов`язане з проходженням військової служби».

Враховуючи такі обставини, відповідачем призначено ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому І групи інвалідності у розмірі 272 400, 00 грн (120-кратного прожиткового мінімуму) та виплачену таку допомогу позивачу, як спадкоємиці за законом.

Водночас позивач вважає, що одноразова грошова допомога ОСОБА_2 повинна бути нарахована та виплачена з розрахунку 400-кратного прожиткового мінімуму. Обґрунтовуючи такі доводи позовної заяви позивач наполягає на тому, що інвалідність ОСОБА_2 настала під час виконання обов`язків військової служби.

Такі посилання суд відхиляє, оскільки як зазначено вище Закон № 2011-ХІІ та Порядок № 975, які регулюють спірні правовідносини розмежовують виплату одноразової грошової допомоги для військовослужбовців, у яких настала інвалідність під час виконання обов`язків військової служби та військовослужбовців, у яких настала інвалідність пов`язана з проходженням військової служби.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02.12.2020 у справі № 1.380.2019.006957 у якій зазначено, що передбачене законом поняття «військовий обов`язок» включає в себе поняття «захист Батьківщини» і «захист Вітчизни» та означає захист незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі, під час «проходження військової служби».

Докази, які підтверджували отримання ОСОБА_2 інвалідності (поранення, контузії, травми або каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено протиправності дій відповідача щодо відмови в донарахуванні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності ОСОБА_2 у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2021, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Решта позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки є похідними.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.