Справа № 120/18264/23
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/18264/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук А.В.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

16 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мокрак С.А.,

представника відповідача: Дубінської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Зе Кіппа" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2024 року позивач, - ТОВ "Зе Кіппа", звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.08.2023 №.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2024 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 02.08.2023 № .

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зе Кіппа", сплачений судовий збір в сумі 17 203,97 грн (сімнадцять тисяч двісті три грн 97 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Позивач в судове засідання не з`явився, належного представника не направив, разом з тим про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Зе Кіппа" () засноване 21.11.2018, основним видом діяльності КВЕД є 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів.

На підставі направлення від 13.06.2023 № 2829, виданого ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідно до п.п. 19-1.1.4 п. 19-1.1 статті 19-1, п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст.78, п. 82.2 ст.82 та п. 69.2 ст.69 підрозділу ХХ Перехідних положень ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 13.06.2023 № 1728к, а також на підставі інформації отриманої від ДПС України, наданої НБУ про виявлені факти ненадходження по ТОВ "Зе Кіппа" в установлені НБУ граничних строків розрахунків або строків, визначених у висновках , грошових коштів чи товарів, станом на 01.01.2023, 01.03.2023, 01.04.2023 на виконання ст.12, 13 ЗУ "Про валюту і валютні операції" по контрактах від 26.01.2022 № 26012022, від 13.05.2021 № 5/2021, інвойс від 04.08.2022 № 106, інвойс від 18.08.2022 № 108, інвойс від 07.09.2022 № 111, проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Зе Кіппа" з питання дотримання вимог валютного законодавства.

За результатами перевірки складено акт від 27.06.2023 № 11076/02-32-07-06/42638069 про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ "Зе Кіппа".

Перевіркою встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу товару від 26.01.2022 № 26012022 ТОВ "Зе Кіппа" (Продавець) зобов`язується поставити покупцеві - нерезиденту ALONEY UNIVERSE LTD, Israel ("Покупець") товар - вироби релігійного призначення. Вартість контракту 100000,00 дол.США. Оплата за реалізований товар перераховується на валютний рахунок продавця в термін до 90 днів від дати оформлення інвойса.

Станом на 07.12.2022 за розрахунками по контракту за експортною операцією від 10.06.2022 утворилась прострочена дебіторська заборгованість в сумі 46898,50 дол. США, що по курсу НБУ становить 1715012,48 грн, граничний строк погашення якої 06.12.2022.

Прострочена дебіторська заборгованість закрилась частково шляхом надходження коштів в сумі 8470,00 дол.США/309736,04 грн, яка була зарахована 07.02.2023 на поточний валютний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в AT Приватбанк, що відповідає умовам контракту.

Станом на 08.02.2023 за розрахунками по контракту за операцією, здійсненою підприємством 10.06.2022 утворилась прострочена дебіторська заборгованість в сумі 38428,50/1153160,82 грн., граничний строк погашення якої 06.12.2022.

Висновок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку для подовження строків розрахунків за операціями, здійсненими ТОВ "Зе Кіппа" по договору купівлі продажу товару від 26.01.2022 № 26012022, відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України від 21.06.2018 №2473-VII Про валюту і валютні операції, під час проведення перевірки не надавався, як і не надавались довідки (сертифікати) про форс-мажорні обставини щодо розрахунків по договору.

Сторонами не заперечується, що документів, що свідчать про факт звернення ТОВ "Зе Кіппа" до судових органів про стягнення з нерезидента "ALONEY UNIVERSE LTD", Israel, заборгованості по договору від 26.01.2022 № 26012022 до перевірки не надавалось.

Згідно акта перевірки станом на 31.05.2023 за розрахунками по договору купівлі продажу товару від 26.01.2022 № 26012022 від 26.01.2022 рахується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 38 428,50 дол. США, що по курсу НБУ становить 1405276,44 грн. Вказана сума дебіторської заборгованості облікована підприємством по Дебету рахунку 362 Розрахунки з іноземними покупцями. Виконання контракту триває.

Крім того, перевіркою встановлено, що 03.01.2022 позивач (Продавець) уклав контракт з нерезидентом Jerusalem Yarmulka, Israel (Покупець) №1/2022 про продаж товару - виробів релігійного призначення. Вартість контракту 100000,00 дол. США. За положеннями контракту оплата за реалізований товар виплачується не пізніше ніж через 180 днів з моменту прибуття на митну територію України.

Проведеною перевіркою таких документів: контракту від 03.01.2022 №1/2022, інвойсу від 18.08.2022 № 108, банківських виписок про рух коштів по валютному рахунку, відкритому в уповноваженому банку, картки рахунку 362 по вказаному контракту, журналів-ордерів, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 312 Поточні рахунки в іноземній валюті, рахунку 362 Розрахунки з іноземними покупцями, за період з 03.01.2022 по 31.05.2023 встановлено порушення законодавчо встановлених строків надходження коштів за експортований товар, оскільки відповідно до умов контракту, TOB ТОВ "Зе Кіппа" згідно МД № UA401020/2022/037228 від 19.08.2022 відвантажено на адресу нерезидента товар - вироби релігійного призначення, в асортименті на загальну суму 27616,50 дол.США/1009896,74 грн. Граничний строк надходження валютної виручки за вказаною операцією - 14.02.2023.

В законодавчо встановлений строк валютна виручка від нерезидента по операції, здійсненій 19.08.2022 не надходила.

Станом на 15.02.2023 за розрахунками по контракту за експортною операцією від 19.08.2022 утворилась прострочена дебіторська заборгованість в сумі 27616,50 дол.США/1009896,74 грн, граничний строк погашення якої 14.02.2023.

Прострочена дебіторська заборгованість закрилась шляхом надходження валютної виручки від нерезидента за відвантажений товар, яка була зарахована на поточний валютний рахунок резидента, відповідно до умов контракту:

- 22.02.2023 сумі 7616,50 дол. США (із загальної суми надходжень 14283,00 дол.США / 278524,74 грн.);

- 04.05.2023 в сумі 20000,00 дол. США / 731372,00 грн.

Крім того, згідно висновків акта перевірки за наслідками перевірки контракту від 03.01.2022 №1/2022, інвойсу від 07.09.2022 № 111, банківських виписок про рух коштів по валютному рахунку, відкритому в уповноваженому банку, картки рахунку 362 по вказаному контракту, журналів-ордерів, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 312 Поточні рахунки в іноземній валюті, рахунку 362 Розрахунки з іноземними покупцями, за період з 03.01.2022 по 31.05.2023 встановлено порушення законодавчо встановлених строків надходження коштів за експортований товар, відповідно до наступного.

Відповідно до умов контракту, ТОВ "Зе Кіппа" відвантажено на адресу нерезидента товар - вироби релігійного призначення на загальну суму 17635,50 дол.США/644905,55 грн., відповідно до МД №UA401020/2022/040297 від 08.09.2022. Граничний строк надходження валюти за вказаною операцією - 06.03.2023.

В законодавчо встановлений строк валютна виручка від нерезидента за відвантажений товар не надійшла.

Висновок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку для подовження строків розрахунків за операціями, здійсненими ТОВ "Зе Кіппа" по контракту від 03.01.2022 №1/2022, відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України від 21.06.2018 №2473-VII Про валюту і валютні операції, під час проведення перевірки не надавався, як і не надавались довідки (сертифікати) про форс-мажорні обставини щодо розрахунків по договору.

Сторонами не заперечується, що документів, що свідчать про факт звернення ТОВ "Зе Кіппа" до судових органів про стягнення з нерезидента Jerusalem Yarmulka, Israel заборгованості по контракту від 03.01.2022 №1/2022 до перевірки не надавалось.

Станом на 31.05.2023 за розрахунками по договору купівлі-продажу товару від 03.01.2022 № 1/2022 (інвойс від 18.08.2022 №108), укладеному із Jerusalem Yarmulka, Israel, ні дебіторська, ні кредиторська заборгованість не рахується.

Станом на 31.05.2023 за розрахунками по договору купівлі-продажу товару від 03.01.2022 № 1/2022 (інвойс від 07.09.2022 № 111) за операцією здійсненою 08.09.2022 рахується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 17635,50 дол.США/ 644905,55 грн. Вказана сума простроченої дебіторської заборгованості облікована підприємством по Дебету рахунку 362 Розрахунки з іноземними покупцями в сумі 17635,50 дол.США/ 644905,55 грн. Виконання контракту триває.

Таким чином перевіркою встановлено порушення ТОВ "Зе Кіппа" вимог частини 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 року № 2473-VIII "Про валюту і валютні операції", пункту 14-2 Постанови Правління Національного банку України Про роботу банківської системи в період запровадження військового стану від 24.02.2022 № 18, в результаті чого допущено порушення вимог валютного законодавства:

- по договору купівлі-продажу товару від 26.01.2022 № 26012022, укладеному із нерезидентом "ALONEY UNIVERSE LTD", Israel за операцією, здійсненою 10.06.2022 за період з 07.12.2022 по 31.05.2023;

- по контракту від 03.01.2022 № 1/2022 (інвойс від 18.08.2022 № 108), укладеному із нерезидентом Jerusalem Yarmulka, Israel, за операцією, здійсненою 19.08.2022 за період з 15.02.2023 по 04.05.2023;

- по контракту від 03.01.2022 № 1/2022 (інвойс від 07.09.2022 № 111), укладеному із нерезидентом Jerusalem Yarmulka, Israel, за операцією, здійсненою 08.09.2022 за період з 07.03.2023 по 31.05.2023.

Не погоджуючись із встановленими податковим органом порушеннями та висновками акта, позивач подав на заперечення на такий, в яких вказав звернення до Арбітражного суду в особі судді Рабина Моше Перковіц та про прийняття суддею 06.06.2023 та 18.02.2023 арбітражних рішень про несплату боргу.

Листом ГУ ДПС у Вінницькій області від 27.07.2023 № 24001/6/02-32-07-06-13 висновки акта від 27.06.2023 залишено без змін, а заперечення позивача - без задоволення.

За результатами проведеної перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми С від 02.08.2023 № , яким за порушення ч. 2 статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", п. 14-2 Постанови Правління Національного банку України "Про роботу банківської системи в період запровадження військового стану" від 24.02.2022 № 18, на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України і ч. 5 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за платежем: Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та ШС за порушення вимог валютного законодавства на суму 1 146 931, 46 грн.

Не погоджуючись із застосованими санкціями товариство оскаржило рішення податкового органу в адміністративному порядку.

Рішенням ДПС України від 12.10.2023 скаргу ТОВ "Зе Кіппа" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 02.08.2023 № - без змін.

Вважаючи вказане вище податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Зе Кіппа" у зв`язку із не здійсненням розрахунків:

1) по договору купівлі-продажу товару від 26.01.2022 № 26012022, укладеному із нерезидентом "ALONEY UNIVERSE LTD", Israel за операцією, здійсненою 10.06.2022 позивачем 05.10.2022 ініційовано звернення до суду. Та, 05.10.2022 суддя Рабин Моше Перковіц прийняв рішення по початок арбітражної процедури. 06.06.2023 суддею прийнято арбітражне рішення про несплату боргу "ALONEY UNIVERSE LTD", Israel.

В подальшому 03.07.2023 мировим судом Єрусалиму відкрито справу № 5212-07-2023 щодо затвердження рішення арбітражного судді від 06.06.2023 та вже 11.12.2023 суд затвердив рішення арбітражного судді;

2) по контракту від 03.01.2022 № 1/2022 (інвойс від 18.08.2022 № 108, інвойс від 07.09.2022 № 111), укладеному із нерезидентом "Jerusalem Yarmulka", Israel, за операцією, здійсненою 19.08.2022 та 08.09.2022 позивачем 20.01.2023 ініційовано звернення до суду. Та, 20.01.2023 суддя Рабин Моше Перковіц прийняв рішення про початок арбітражної процедури. 18.02.2023 суддею прийнято арбітражне рішення про несплату боргу "Jerusalem Yarmulka", Israel.

В подальшому 03.07.2023 мировим судом Єрусалиму відкрито справу № 27929-12-2023 щодо затвердження рішення арбітражного судді від 18.02.2023 та вже 26.12.2023 суд затвердив рішення арбітражного судді.

Матеріали справи містять постанови суду з апостилем від 03.01.2024 та пояснення нотаріуса Зеєва Фарбера з апостилем від 15.01.2024.

Суд першої інстанції звернув увагу податкового органу на норми частини сьомої статті 13 Закону №2473-VIII, за якими за наявності вказаних обставин (звернення резидента з позовом до суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України), резидент звільняється на певний період від відповідальності передбаченої за порушення строків надходження виручка у іноземній валюті, шляхом зупинення строків у які така виручка повинна надійти на рахунки резидента та ненарахування пені за таке прострочення.

В контексті встановлених обставин справи суд першої інстанції зауважив, що матеріали справи містять звернення до суду та докази прийняття до розгляду судом позовної заяви резидента (позивача) про стягнення з нерезидентів ("ALONEY UNIVERSE LTD" та "Jerusalem Yarmulka") заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку для розрахунків, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом) (договір купівлі-продажу товару від 26.01.2022 № 26012022, контракт від 03.01.2022 № 1/2022).

Суд першої інстанції звернув увагу відповідача, що позивач звернувся до суду (арбітражного судді), врахувавши норми статті 13 Закону № 2473-VIII ще до граничного строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів встановленим Національним Банком України, які становлять 180 днів, (за операцією здійсненою 10.06.2022 звернення мало місце 05.10.2022, за операціями від 19.08.2022, від 08.09.2022 звернення мало місце 20.01.2023), що підтверджується вищенаведеними обставинами.

Враховуючи вищезазначене варто вказати, що в діях позивача відсутнє порушення вимог п. 3 ст. 13 Закону № 2473-VIII, п. 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті та п. 14-2 Постанови Правління Національного Банку України від 24.02.2022 № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" щодо дотримання законодавчо встановленого строку розрахунків за імпортними операціями по договору купівлі-продажу товару від 26.01.2022 № 26012022, укладеному з нерезидентом "ALONEY UNIVERSE LTD", по контракту від 03.01.2022 № 1/2022, укладеному з нерезидентом "Jerusalem Yarmulka".

Водночас суд першої інстанції відхилив доводи податкового органу, щодо того, що в контексті цієї спірної ситуації мало місце звернення до неналежного органу (суду), оскільки, на переконання відповідача "Рабин Моше Перковіц, який є старший суддя у судах Модіїна в Ужгородській громаді Єрусалима, автор книги Мам Лоез та соціальним працівником Суду справедливості" є не належним судом в розмінні норм чинного законодавства України, оскільки рішення арбітражного судді Рабина Моше Перковіц затверджені мировим судом Єрусалиму, що в свою чергу свідчить на користь позиції позивача щодо того, що Рабин Моше Перковіц є належним судом в розмінні норм закону.

З огляду на зазначене та оскільки події, що відбулись з вини контрагентів-нерезидентів та призвели до порушення граничних строків проведення розрахунків, виключають юридичну відповідальність ТОВ "Зе Кіппа" за ст. 112 ПК України.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції. Принцип індивідуалізації відповідальності також закріплений у практиці Європейського суду з прав людини, а саме у справах Булвес АД проти Болгарії, Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

В даній справі відповідач не довів суду, що позивач допустив порушення чинного податкового законодавства України, а тому оскаржуване ним податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Закон України від 16.01.2020 № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», серед усього іншого, повністю змінив правовий підхід до розуміння «пені» та її ролі в системі фінансової відповідальності платників податків.

Законом України від 16.01.2020 № 466-ІХ, крім іншого, внесено зміни до підпунктів 14.1.39, 14.1.162 пункту 14.1 статті 14, статті 111 ПК України відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України від 16.01.2020 № 466-ІХ вказані зміни набули чинності з 01.01.2021.

Згідно з пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до п.п. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності; є контролюючий орган.

Таким чином, Податковим кодексом України визначено, що пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є різновидом грошового зобов`язання платника податків та застосовується контролюючим (податковим) органом в порядку, який передбачений для прийняття податкових повідомлень-рішень, а Закон України «Про валюту і валютні операції», зокрема його стаття 13, містить лише встановлення такого виду відповідальності, як пеня за порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею.

Відтак, пеня за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті відповідно до вимог Податкового кодексу України, з 01 січня 2021 року є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту 14.1.162 пункту 14.1. ст.14 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про валюту і валютні операції" № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Як передбачено ст. 3 ЗУ "Про валюту і валютні операції" відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону. Закони України та інші нормативно-правові акти валютного законодавства, що встановлюють нові обов`язки для суб`єктів валютних операцій або погіршують їхнє становище, не мають зворотної сили. У разі якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акта Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЗУ "Про валюту і валютні операції" у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Пунктом 21 Положення №5 передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Положеннями пункту 23 розділу II Положення № 5 передбачено, що розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

Відповідно до ч.5 ст.13 ЗУ "Про валюту і валютні операції" порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Згідно з ч.6 ст.13 ЗУ "Про валюту і валютні операції" у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» право засвідчення форс-мажорних обставин має Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, які видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

В свою чергу, форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Таким чином, судова колегія відзначає, що в межах спірних правовідносин, надання сертифікату Торгово-промисловою палатою, отриманого у встановленому законодавством порядку, є обов`язковою умовою, оскільки сам лише факт існування форс-мажорних обставин не звільняє від виконання зобов`язання автоматично.

Крім того, при видачі сертифікату Торгово-промислова палата засвідчує не тільки форс-мажорні обставини, але і їх безпосередній вплив на конкретне зобов`язання (договір), у якому заявник є стороною (причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань).

Згідно правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 13.07.2023 у справі №560/9742/22, з огляду на вимоги Закону України «Про валюту та валютні операції» та Регламенту ТПП, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видано Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, або уповноваженою організацією (органом) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) є підставою для подовження законодавчо встановлених термінів (строків) розрахунків на період дії форс-мажорних обставин та підставою для не нарахування пені на період дії форс-мажорних обставин.

Проте, позивачем, ні під час перевірки, ні до судів першої та апеляційної інстанції, не надано довідку (сертифікат) уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Тобто факт, форс-мажорних обставин не доведено.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що передбачено ч.7 ст.13 ЗУ "Про валюту і валютні операції" у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Визначальним фактором для нарахування пені є власне порушення резидентами передбачених Законом та/або постановою правління Національного банку України строків при здійсненні імпортних та експортних операцій на умовах відстрочення поставки. Проте, зазначені строки зупиняються і пеня за їх порушення за цей період не нараховується у випадку звернення резидента з позовом до суду, міжнародного комерційного арбітражу. Крім того, у разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Згідно з п.8.2 договору купівлі-продажу товару від 26.01.2022 № 26012022 та додатковою угодою №1 до договору №26012022 від 05.02.2022, спори вирішуються Європейським арбітражним судом та єврейським арбітражним судом і підписані Ізраїльським судом, так як сторони договору носії івриту.

Відповідно до п.10 контракту від 03.01.2022 № 1/2022 всі суперечки або розбіжності, які можуть виникнути з цього контракту або у зв`язку з ним, підлягають розгляду, за винятком звернення сторін до загальних судів, в Арбітражному Суді при ТПП Ізраїль до Тель-Авіва, відповідно до правил виробництва справ у цьому Суді, рішення якого є обов`язковими та остаточними для обох сторін.

В свою чергу, підпунктом 6 пункту 1 статті 1 Європейської Конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж від 21.04.1961, яка ратифікована Україною, зазначено, що термін "арбітраж" визначає розгляд спорів як арбітрами, призначеними по кожній окремій справі (арбітраж), так і постійними арбітражними органами.

Положеннями ст.4 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж передбачено право сторін арбітражної угоди на власний розсуд, зокрема, призначати арбітрів або встановлювати, у разі виникнення якої-небудь суперечки, методи їх призначення; встановлювати місцезнаходження арбітражного суду; встановлювати правила процедури, яких повинні дотримуватися арбітри.

Частиною 1 ст.4 Конвенції встановлено, що сторони арбітражної угоди можуть на власний розсуд: передбачати передачу спорів на розгляд постійного арбітражного органу; у цьому разі розгляд спорів буде здійснюватися у відповідності з регламентом такого органу; передбачати передачу спорів на розгляд арбітражу по даній справі (арбітраж ad hoc) і у цьому випадку, зокрема: призначати арбітрів або встановлювати, у випадку виникнення якого-небудь спору, методи їх призначення; встановлювати місцезнаходження арбітражного суду; встановлювати правила процедури, яких повинні дотримуватись арбітри.

Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції сторони можуть на свій розсуд встановлювати за спільною згодою право, яке належить застосовуватись арбітрами при рішенні спору по суті.

Частиною 2 ст.1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, зокрема, спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном.

Статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що для цілей цього Закону: «арбітраж» - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону); «третейський суд» - одноособовий арбітр або колегія арбітрів; «суд» - відповідний орган судової системи держави.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що цей Закон не зачіпає дії будь-якого іншого закону України, в силу якого певні спори не можуть передаватися до арбітражу або можуть бути передані до арбітражу тільки згідно з положеннями іншими, ніж ті, що є в цьому Законі.

З огляду на зміст вищенаведених нормативних актів, під судом, переліченим у ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» слід розуміти відповідний орган судової системи держави, зокрема, створений відповідно до Розділу VІІІ Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», або Міжнародний комерційний арбітражний суд чи Морська арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті України або інший арбітраж (третейський суд), створений у відповідності до положень Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №810/248/18.

Таким чином, звертаючись до арбітражу (третейського суду) в особі одноособового арбітра позивач звернувся до належного суду, визначеного ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» із відповідною позовною заявою до нерезидента про стягнення коштів за зовнішньоекономічною операцією з імпорту товарів.

ТОВ "Зе Кіппа" у зв`язку із не здійсненням розрахунків:

1) по договору купівлі-продажу товару від 26.01.2022 № 26012022, укладеному із нерезидентом "ALONEY UNIVERSE LTD", Israel за операцією, здійсненою 10.06.2022 позивачем 05.10.2022 ініційовано звернення до суду. Та, 05.10.2022 суддя Рабин Моше Перковіц прийняв рішення по початок арбітражної процедури. 06.06.2023 суддею прийнято арбітражне рішення про несплату боргу "ALONEY UNIVERSE LTD", Israel.

В подальшому 03.07.2023 мировим судом Єрусалиму відкрито справу № 5212-07-2023 щодо затвердження рішення арбітражного судді від 06.06.2023 та вже 11.12.2023 суд затвердив рішення арбітражного судді;

2) по контракту від 03.01.2022 № 1/2022 (інвойс від 18.08.2022 № 108, інвойс від 07.09.2022 № 111), укладеному із нерезидентом "Jerusalem Yarmulka", Israel, за операцією, здійсненою 19.08.2022 та 08.09.2022 позивачем 20.01.2023 ініційовано звернення до суду. Та, 20.01.2023 суддя Рабин Моше Перковіц прийняв рішення по початок арбітражної процедури. 18.02.2023 суддею прийнято арбітражне рішення про несплату боргу "Jerusalem Yarmulka", Israel.

В подальшому 03.07.2023 мировим судом Єрусалиму відкрито справу № 27929-12-2023 щодо затвердження рішення арбітражного судді від 18.02.2023 та вже 26.12.2023 суд затвердив рішення арбітражного судді.

Матеріали справи містять постанови суду з апостилем від 03.01.2024 та пояснення нотаріуса Зеєва Фарбера з апостилем від 15.01.2024.

Щодо належного арбітражу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідності до вимог законодавчих актів, Рабин Моше Перковіц, який є старший суддя у судах Модіїна в Ужгородській громаді Єрусалима, автор книги Мам Лоез та соціальним працівником Суду справедливості - є належним представником арбітражу.

Згідно з ст.35 ЗУ "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Сторона, що спирається на арбітражне рішення або порушує клопотання про його виконання, повинна подати оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або належним чином засвідчену копію такого, а також оригінал арбітражної угоди, зазначеної в статті 7, або належним чином засвідчену копію такої. Якщо арбітражне рішення або угода викладені іноземною мовою, сторона повинна подати належним чином засвідчений переклад цих документів на українську мову.

В свою чергу, рішення Рабина Моше Перковіц, який є старший суддя у судах Модіїна в Ужгородській громаді Єрусалима, автор книги Мам Лоез та соціальним працівником Суду справедливості були затверджені мировим судом Єрусалиму.

На підставі зазначеного, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в цій частині.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 02.08.2023 № , яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у вигляді пені за порушення позивачем строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Також, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 липня 2024 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.