Справа № 523/9101/24
Суддя: Сувертак І. В.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/9101/24
Провадження №2-а/523/76/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту Патрульної Поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту Патрульної Поліції та просила визнати протиправною та скасувати постанову ЕГА№1416690 від 02.05.2024 р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 3 400 грн та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.05.2024 р. позивач отримала замовним листом з штрих кодом відправлення - 720 Постанову ЕГА №1416690 від 02.05.2024 р. про адміністративне правопорушення по ст. 183 КУпАП щодо неї, прийняте інспектором 1-го батальйону 8-ї роти 2-го взводу Управління патрульної поліції в Одеській обл. старший лейтенант поліції ОСОБА_2 .

Як зазначила ОСОБА_1 , у неї дійсно 01.05.2024р. увечері стався конфлікт із її колишнім чоловіком, з яким остання проживає в одній квартирі за адресою АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 попросила допомоги у поліції, зателефонувавши на 02. ОСОБА_1 не згодна з Постановою по ст. 183 КУПАП, так як ніякого наміру завідомо неправдивого виклику поліції у неї не було.

У ч.1 статті 258 КУпАП у передбачених випадках, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається не має ст. 183 КУпАП. Також згідно ч.2 Статті 258 КупАП йдеться - Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Однак з тексту Постанови ЕГА№1416690 йдеться, що вона прийнята на другий день 02.05.2024 р. тобто не на на місці вчинення правопорушення.

Так як ОСОБА_1 оспорювала допущене порушення та заперечувала сам факт завідомо неправдивого виклику поліції, поліцейський на виконання вимог ч.5 статті 258 КУпАП мав скласти на місці вчинення правопорушення Протокол про адміністративне правопорушення. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. А цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Проте поліцейським не було вчинено дій зі складання протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 183 КУпАП.

Сама Постанова ЕГА№1416690 від 02.05.2024 р. про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою його об`єктивної сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 по справі № 161/5372/17.

Враховуючи зазначене, позивачка просила її адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила позовну заяву задовольнити з обґрунтувань, що викладені в позові.

Представник Департаменту Патрульної Поліції про розгляд справи обізнаний належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.

Вивчивши матеріали справи, суд вирішив адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити, виходячи з наступного.

У відповідності ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Згідно частини 5 ст. 5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 ч.1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАІ (поліції), ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адміністративної відповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

У відповідності до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 01.05.2024р. увечері стався конфлікт колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з яким остання проживає в одній квартирі за адресою АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 попросила допомоги у поліції, зателефонувавши на 02. ОСОБА_1 не згодна з Постановою по ст. 183 КУПАП, так як ніякого наміру завідомо неправдивого виклику поліції у неї не було.

24.05.2024 р. позивач отримала замовним листом з штрих кодом відправлення - 720 Постанову ЕГА №1416690 від 02.05.2024 р. про адміністративне правопорушення по ст. 183 КУпАП щодо неї, прийняте інспектором 1-го батальйону 8-ї роти 2-го взводу Управління патрульної поліції в Одеській обл. старший лейтенант поліції ОСОБА_2 .

Відповідно до статей першої, другої Закону України «Про національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 6 Закону).

Так, стаття 183 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, яка тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Разом з тим, позивач заперечує вчинення нею адміністративного правопорушення та зазначає, що здійснила виклик поліції не безпідставно, оскільки у неї з чоловіком виник конфлікт.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі №524/5536/17.

Однак, відповідачем не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду надано не було.

Крім того, конфлікт між подружжям підтверджений і постановою по справі про адміністративне правопорушення №523/8209/24 з якої вбачається, що за клопотанням колишнього чоловіка ОСОБА_1 було складено протокол серії АА №085551 про адміністративне правопорушення щодо тієї ж ОСОБА_1 .

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів, поданих відповідачем на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, не надано. Оскаржувана постанова серії ЕГА№1416690 від 02.05.2024 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення позивачем правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім того, відповідачем не доведено чи була надана позивачем інформація дійсно завідомо неправдивою і чи мала вона умисел на здійснення неправдивого виклику поліції.

Згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії ЕГА№1416690 від 02.05.2024 р. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

Разом з тим, згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб саме у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням владно-управлінських дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Виходячи з викладеного саме скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до відповідальності, що відповідає завданням адміністративного судочинства.

У зв`язку з викладеним позовні вимоги в частині визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 5-7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-247, 250, 256, 262, 286, 293, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту Патрульної Поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА№1416690 від 02.05.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд міста Одеси.

Суддя