Справа № 380/13537/21
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року

м. Київ

справа № 380/13537/21

адміністративне провадження № К/990/12303/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 (суддя Кузан Р.І.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024 (колегія суддів у складі головуючого судді Гінди О.М., суддів Затолочного В.С., Пліша М.А.) у справі №380/13537/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

I. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті пенсії за період з 01.06.2005 по 13.02.2010;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування та виплату пенсії за період з 01.06.2005 по 13.02.2010 та пенсії за особливі заслуги за період з 01.01.2006 по 22.04.2013;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести індексацію пенсії за період з червня 2005 по 13.02.2010;

- зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів відповідно до пункту 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», механізм нарахування якої визначений Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», у зв`язку з інфляцією за весь період невиплати належної пенсії, яку незаконно не виплачено з червня 2005 по 13.02.2010, по день виплати заборгованості.

2. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2021, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024, позов залишено без розгляду.

3. Не погодившись з ухвалою та постановою судів попередніх інстанцій, позивач оскаржив їх у касаційному порядку і просив скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. ОСОБА_1 13.02.2013 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі із заявою щодо поновлення виплати пенсії за період з 01.06.2005 по 13.02.2010, однак отримав відмову.

5. Вважаючи такі дії пенсійного органу незаконними, позивач у жовтні 2013 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду у Львівській області з позовом, у якому просив: визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобич та Дрогобицькому районі Львівської області по відмові у виплаті належної йому пенсії за період з 01.06.2005 по 13.02.2010; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобич та Дрогобицькому районі Львівської області провести нарахування та виплату: належну йому пенсію за період з 01.06.2005 року по 13.02.2010 та належну йому пенсію за особливі заслуги за період з 01.01.2006 року по серпень 2013 року.

6. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду у Львівській області від 20.12.2013 (справи №442/7257/13а, №2а/443/329/13) позов задоволено, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області у відмові виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.06.2005 по 13.02.2010, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області виплатити належну ОСОБА_1 пенсію за період з 01.06.2005 по 13.02.2010 та виплатити належну йому пенсію за особливі заслуги за період з 01.01.2006 по серпень 2013 року.

7. Однак, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області задоволено частково, скасовано постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2013, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобич та Дрогобицькому районі Львівської області по відмові у виплаті належної йому пенсії за період з 01.06.2005 по 13.02.2010, зобов`язання управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобич та Дрогобицькому районі Львівської області провести нарахування та виплату належної позивачу пенсії за період з 01.06.2005 по 13.02.201, належної йому пенсію за особливі заслуги за період з 01.01.2006 по 22.04.2013 залишено без розгляду. У задоволенні частини позовних вимог позивача про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобич та Дрогобицькому районі Львівської області провести нарахування та виплату належної йому пенсії за особливі заслуги за період з 23.04.2013 по серпень 2013 року - відмовлено.

8. Позивач 24.07.2020 та 09.10.2020 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із запитом на отримання публічної інформації та заявою, в якій просив провести нарахування належних йому пенсійних виплат та поновити йому виплату раніше призначеної пенсії, яку зупинено виплатою за період з червня 2005 по 13.02.2010 відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»; провести індексацію при поновленні нарахованої позивачу пенсії за весь період з червня 2005 по 13.02.2010 незаконної невиплати пенсії по день виплати заборгованої пенсії; нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів відповідно до пункту 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-1V.

9. Листами від 26.08.2020 №1300-0204-8/66840, від 27.10.2020 №7421-7806/Р-02/8-1300/20 позивачу відмовлено у здійсненні такого нарахування.

IІI. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів в підтвердження існування поважних причин пропуску строку звернення до суду щодо спірних правовідносин, а підстави, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, не підтверджують поважність причин пропуску та визнані судом необґрунтованими, з огляду на що позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

11. Суди також дійшли висновку, що позивач, звертаючись 09.10.2020 до відповідача із заявою про поновлення йому виплати раніше призначеної пенсії, знав, що у 2013 році, у період з червня 2005 року по 13.02.2010 відповідачем було зупинено виплату його пенсії.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ

12. Підставами касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій скаржник визначає положення пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до яких підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

13. Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на те, що суди, вирішуючи питання поновлення строку звернення до суду, не врахували висновків, сформульованих Верховним Судом у постановах від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 25.05.2016 у справі №164/1904/14-ц, від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17, від 19.03.2019 у справі №806/1952/18, від 29.11.2019 у справі №608/957/16-а, від 06.02.2019 у справі №522/2738/17 щодо неможливості обмеження шестимісячним строком строку звернення до суду з питань виплати пенсії та порушення органом пенсійного фонду законодавства з питань пенсійного забезпечення.

14. Скаржник доводить, що не проведення йому виплати пенсії відбулося з вини держави в особі відповідача і поновлення йому виплати пенсії має проводитись без обмеження будь-яким строком.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статті 341 КАС України, виходить з такого.

16. Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

17. Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

18. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

19. У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 (справа №240/12017/19, постановлена у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду) касаційний суд сформував правовий висновок, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

20. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

21. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

22. У зазначеній постанові Верховний Суд наголосив, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

23. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

24. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від зазначених правових висновків Верховного Суду.

25. В цій справі суди вірно звернули увагу, що про порушення своїх прав позивач дізнався у жовтні 2013 року, коли звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду у Львівській області з позовом, у якому просив: визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобич та Дрогобицькому районі Львівської області по відмові у виплаті належної йому пенсії за період з 01.06.2005 по 13.02.2010; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобич та Дрогобицькому районі Львівської області провести нарахування та виплату: належну йому пенсію за період з 01.06.2005 року по 13.02.2010 та належну йому пенсію за особливі заслуги за період з 01.01.2006 року по серпень 2013 року, а тому відсутні підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду. Позивачем не надано доказів про існування для нього в період з жовтня 2013 року об`єктивних перешкод для оскарження до суду відповідних дій відповідача.

26. Як встановлено судами, звертаючись 09.10.2020 до відповідача із заявою про поновлення йому виплати раніше призначеної пенсії, позивачу було відомо, що ще у 2013 році, у період з червня 2005 року по 13.02.2010 відповідачем було зупинено виплату його пенсії.

27. Саме по собі отримання позивачем листа від відповідача від 27.10.2020 у відповідь на його заяву про поновлення виплати пенсії не змінює момент, з якого позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, оскільки, ця обставина свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і така дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у спірних правовідносинах.

28. Колегія суддів враховує, що дії позивач почав вчиняти лише більш ніж через 15 років після припинення виплати пенсії з 01.06.2005.

29. Колегія суддів також враховує встановлені судовими інстанціями обставини, що позивач звертався до Дрогобицького міськрайонного суду Львівській області з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобич та Дрогобицькому районі Львівської області, предметом якого було питання поновлення виплати пенсії за спірний період.

30. Колегія суддів відхиляє посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 25.05.2016 у справі №164/1904/14-ц, від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17, від 19.03.2019 у справі №806/1952/18, від 29.11.2019 у справі №608/957/16-а, від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, оскільки такі не є релевантними з огляду на те, що сформовані за інших фактичних обставин, ніж у цій справі, та стосуються інших правовідносин.

31. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

32. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

33. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 350, 356, КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024 у справі №380/13537/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб