Справа № 420/6755/24
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6755/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління ПФУ в Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №00 від 25.12.2023 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.02.2024 року та зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до пільгового стажу, визначеного п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи з 07.07.1981 року по 01.09.1983 року відповідно до трудової книжки від 07.07.1981 року серії НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 04.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій фактично уточнює вимоги відповідно до наведених в позовній заяві обґрунтуванням та обставинам.

Відповідно до вищенаведеного та користуючись правами, передбаченими ст.ст. 44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України, позовні вимоги у справі №420/6755/24 викладені в такій редакції:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №00 від 19.02.2024 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.02.2024 року та зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до пільгового стажу, визначеного п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи з 07.07.1981 року по 01.09.1983 року відповідно до трудової книжки від 07.07.1981 року серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням №00 від 19.02.2024 року Головного управління ПФУ в Запорізькій області мені було відмовлено у такому призначенні, з посиланням на те, що на титульній сторінки трудової книжки згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 07.07.1981 року відсутня печатка підприємства, що відкривала трудову книжку, однак незважаючи на таку аргументацію Головне управління ПФУ в Запорізькій області врахувало страховий стаж 28 років 10 місяців 26 днів на день звернення до відповідача з відповідною заявою.

Тобто, вказує позивач, відповідачами не прийнято до уваги період роботи позивача з 07.07.1981 по 01.09.1983 року в рос.мовою «Н-Серогозский райбыткомбинат швеей 4 р. в цех женского легкого платья», що в сукупності підтверджує страховий стаж більше 30 років.

Позивач також зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому їх не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням. Підприємство де позивач працювала, знаходиться в населеному пункті смт Нижне-Сирогодськ Херсонської області, яке на даний час знаходиться на окуповані рф території. А тому будь-яких документів на підтвердження даних зазначених в трудовій книжці додатково отримати позивач не може.

Ухвалою суду від 15.05.2024 року прийнято заяву представника позивача про уточнення позовних вимог.

Від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позов, в якому представником відповідача зазначено, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача з посиланням на зміст рішень №00 від 25.12.2023 року та №00 від 19.02.2024 року вказує, що рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 органами Пенсійного фонду не приймалося.

До суду від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 22.12.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058. Згідно наданих документів встановлено, що вік заявниці 60 років, страховий стаж становить 28 років 08 місяців, до страхового стажу не зараховано період роботи позивачки з 07.07.1981 по 01.09.1983 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 07.07.1981, оскільки на титульній стороні трудової книжки відсутня печатка підприємства, на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що суперечить вимогам пп. 2.12 ч. «б» Розділу 2 «Заповнення трудових книжок» Інструкції № 58. Довідку для підтвердження вказаного стажу роботи відповідно до Порядку № 637 позивачем не надано.

Також представник відповідача вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19.02.2024 № 00 ОСОБА_1 також відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (30 років), страховий стаж позивача на право становить 28 років 10 місяців 26 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано трудову книжку НОМЕР_2 від 07.07.1981, оскільки на титульній сторінки трудової книжки відсутня печатка підприємства, що відкривала трудову книжку.

Представник відповідача зазначає, що рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 органами Пенсійного фонду не приймалося.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.02.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо призначення їй пенсії за віком.

19.02.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №00, з тих підстав, що: «…Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років.

Вік заявника 60 років 1 місяць 23 дня.

Необхідний страховий стаж статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років.

Страховий стаж особи становить 28 років 5 місяців 8 днів, а для визначення права (з урахуванням підприємницької роботи) 28 років 10 місяців 26 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

* за доданими документами до страхового стажу не зараховано трудову книжку НОМЕР_1 від 07.07.1981р, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства.

Прийнято рішення відмовити у призначенні пенсій відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності страхового стажу 30 років.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам (далі - Закон №1058).

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачу не зараховано до страхового стажу період її роботи, у тому числі період її роботи з 07.07.1981 року по 01.09.1983 року у Н-Серогозский райбыткомбинат швеей 4 р. в цех женского легкого платья згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 з тих підстав, що на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства.

При цьому, як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, інші періоди роботи позивачу до її страхового стажу зараховано.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати (п.2.2). Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (чи друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка (п.2.11).

Відповідно до пунктів 2.11 - 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року № 301 (далі - Постанова № 301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Перевіряючи правомірність не врахування відповідачем періоду роботи позивача з 07.07.1981 року по 01.09.1983 року, зазначених у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 з тих підстав, що зазначена трудова книжка оформлена з порушенням норм чинного законодавства, а саме через відсутність відбитку печатки підприємства, яке вперше заповнювало трудову книжку позивача, суд зауважує, що з аналізу приведених вище нормативно-правових актів вбачається, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, а тому її неналежне ведення відповідними особами не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Так, в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також, у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Отже, зважаючи на те, що позивач не є особою, відповідальною за правильність заповнення записів її трудової книжки, оскільки як стверджує позивач та не спростовується відповідачем підприємство, яке вперше заповнило трудову книжку позивача перебувало на окупованій рф території, що позбавляє позивача можливості отримати додаткові документи, суд вважає, що неврахування відповідачем періоду такої роботи позивача з 07.07.1981 року по 01.09.1983 року до страхового стажу є неправомірним.

При цьому суд також зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей (доказів на підтвердження чого відповідачем до суду не надано) не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав - певних недоліків трудової книжки.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №580/4012/19.

Таким чином, враховуючи викладене, оскільки позивач звернулась за призначенням пенсії за віком на загальних умовах, а не на пільгових та відповідачем питання наявності у позивача права на пільгову пенсію не вирішувалось, оскільки у спірний період позивач працювала на посаді швеї, яка не відноситься до посад, які дають право на пенсію за п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд доходить висновку про доцільність задоволення позовних вимог з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України шляхом:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №00 від 19.02.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до страхового стажу період роботи з 07.07.1981 року по 01.09.1983 року відповідно до трудової книжки від 07.07.1981 року серії НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.02.2024 року про призначення пенсії за віком.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

З урахуванням того, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №00 від 19.02.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до страхового стажу період роботи з 07.07.1981 року по 01.09.1983 року відповідно до трудової книжки від 07.07.1981 року серії НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.02.2024 року про призначення пенсії за віком.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (2, адреса: просп. Соборний, буд. 158б, м. Запоріжжя, 69057).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012).

Суддя П.П. Марин