Справа № 420/238/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/238/24

Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 06.12.2023 № 11 про відмову ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком, згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію згідно Закону України Про державну службу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, починаючи з 01.12.2023, зарахувавши період роботи в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 02.10.1995 по 06.07.2001 та в Лисичанській міській раді з 28.12.2007 по 10.10.2014 - до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Після звільнення з посади державного службовця, а саме 01.12.2023 р. позивач звернулась до управління із заявою про перехід з пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію згідно Закону України Про державну службу. Заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято Рішення від 06.12.2023 № 11 яким відмовлено у переході з пенсії за віком, згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію згідно Закону України Про державну службу. Свою відмову Головне управління обґрунтувало тим, що за наданими документами станом на 01.05.2016 стаж на посадах, віднесених до категорії державних службовців складає 5 місяців 20 днів. Рішення є протиправним та таким, що грубо порушує права позивачки оскільки згідно трудової книжки НОМЕР_1 стаж державної служби складає понад 20 років, а саме: з 02.10.1995 по 06.07.2001 - Державна податкова інспекція у м. Лисичанську (5 років 9 місяців); з 28.12.2007 по 10.10.2014 фінансове управління Лисичанської міської ради (6 років 9 місяців); з 12.12.2015 по 30.11.2023 - головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (7 років 11 місяців). Стаж державної служби на день звільнення складає понад 20 років. Для призначення пенсії у відповідності ст. 37 Закону України Про державну службу після 01 травня 2016 року, слід дотриматись певних вимог, зокрема мати відповідний вік та стаж роботи на посадах віднесених до посад державної служби. Станом на 01.05.2016 року позивач мала стаж не менше як 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 від 16.12.2023 року №11.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи:

- з 02.10.1995 по 25.11.1996 в Державній податковій інспекції у м. Лисичанськ;

- з 26.11.1996 по 06.07.2001 в Державній податковій адміністрації в м. Лисичанськ;

- з 28.12.2007 по 10.10.2014 в Лисичанській міській раді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з 01.12.2023 року.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що стаж на посадах, віднесених до категорій державної служби гр. ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 складає 5 місяців 20 днів, підстави для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 відсутні. При цьому зазначає, що відповідно до пункту 4.10 Порядку електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а тому апелянт позбавлений можливості вчинити такі дії внаслідок відсутності доступу до електронної пенсійної справи.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

З 17.06.2019 року позивачці призначено пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж становить 41 рік 11 місяців 24 дні, що підтверджено перерахунком пенсії ОСОБА_1 від 16.09.2019 року.

Згідно наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1114-О від 21.11.2023 року ОСОБА_2 30 листопада 2023 року звільнена з посади спеціаліста відділу кадрового адміністрування та організаційного розвитку управління по роботі з персоналом у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 48).

01.12.2023 року позивачка подала заяву з документами (згідно розписки) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перехід на інший вид пенсії (згідно Закону України Про державну службу).

Заява ОСОБА_1 від 01.12.2013 року про перехід на інший вид пенсії за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та 06.12.2023 року прийнято рішення №11 про відмову в перерахунку перехід з пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (а.с.49).

В рішенні №11 з посиланням на ст. 37 Закону України Про державну службу зазначено, що під час розгляду наданих заявником документів, а саме трудової книжки НОМЕР_2 від 02.09.1982, встановлено, що період роботи з 12.11.2015 по 01.05.2016 належить до категорій посад державних службовців. Таким чином, станом на 01.05.2016 стаж на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців складає 5 місяців 20 днів.

Вважаючи рішення відповідача №11 від 06.12.2023 року протиправним, позивачка звернулася з відповідним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з наявності підстав для зарахування до стажу державної служби перебування позивачки на посаді в органах податкової служби та у органах місцевого самоврядування, який безпідставно не враховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області в рішенні від 06.12.2023 № 11 під час вирішення питання про переведення позивачки на інший вид пенсійного забезпечення, а тому прийшов до висновку, що оскільки позивач має стаж на посаді державної служби станом на 01.05.2016 року понад 13 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посадах, віднесених до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що позивачка має право на призначення пенсії згідно Закону України Про державну службу, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Так, статтею 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі-Закон № 889-VIII) встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 року № 3723-XII (далі-Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

За змістом пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 28.12.1993 року № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 28.12.1993 року № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 28.12.1993 року № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пунктів 8, 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 28.12.1993 року № 3723-XII (далі Закон № 3723-XII) встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови у переведенні позивачки на пенсію за нормами Закону України Про державну службу як зазначено в рішенні відповідача є відсутність стажу державної служби передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ.

З дослідженої судом трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 від 02.02.1982 року судом встановлено, що позивачка в період:

- з 02.10.1995 по 25.11.1996 працювала в Державній податковій інспекції по місту Лисичанськ на посаді головного податкового ревізора-інспектора відділу по контролю ЕРРО (03.10.1995 року позивачка прийняла присягу державного службовця) та 11.10.1995 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 559 від 05.10.1992 позивачці присвоєно персональне звання інспектор податкової служби І рангу;

- з 26.11.1996 по 06.07.2001 працювала в Державній податковій адміністрації в м. Лисичанськ на посаді головного податкового ревізора-інспектора відділу по контрою ЕРРО та готівковими коштами та з 14.04.1998 року на посаді старшого податкового ревізора інспектора відділу оперативного контролю та з 01.10.2018 року на посаді старшого податкового ревізора-інспектора Управління документальних перевірок юридичних осіб;

- з 28.12.2007 по 10.10.2014 працювала в Лисичанській міській раді на посаді головного спеціаліста відділу фінансів і економічного аналізу з присвоєнням 12 рангу посадової особи місцевого самоврядування та з 28.12.2007 прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування; з 01.01.2010 року присвоєнням 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування;

- з 12.11.2015 по 30.11.2023 працювала в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області на посадах головного спеціаліста відділу контрольно перевірочної роботи (VІІ категорія посад державних службовців); з 04.05.2016 присвоєно 9 ранг державного службовця (категорія В посад державних службовців); з 18.01.2017 переведена на посаду головного спеціаліста сектору персоналу та організаційно-інформаційної роботи; з 31.03.2017 звільнена з посади за переводом до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі; з 03.04.2017 призначена на посаду головного спеціаліста сектору по роботі з персоналом (категорія В посад державної служби); з 17.07.2017 призначена на посаду завідувача сектору по роботі з персоналом (категорія Б посад державної служби) та присвоєно 6 ранг державного службовця; з 20.06.2019 звільнена із займаної посади за переведенням до головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та з 21.06.2019 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу проходження державної служби управління по роботі з персоналом; з 19.11.2020 переведена на посаду головного спеціаліста відділу кадрового адміністрування організаційного розвитку управління по роботі з персоналом (а.с. 15-37).

Отже позивачці не зараховано до стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців період роботи: в Державній податковій інспекції по місту Лисичанськ, в Державній податковій адміністрації в м. Лисичанськ, в Лисичанській міській раді.

Колегія суддів зазначає, що спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 04 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

За змістом ст.4 Закону №509-XII державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади. Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами статті 15 Закону №509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби.

Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, Законом №509-XII, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-ХІІ.

Згідно зі ст.6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету. При цьому, Законом №509-XII не було врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Крім того, п.342.4 ст.342 ПК України передбачає, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Відповідно до абз.1,2 п.344.1 ст.344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Згідно із частиною вісімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За змістом п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Згідно з п.8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Зі змісту трудової книжки позивачки вбачається, що вона у спірні періоди роботи перебувала на різних посадах в органах державної податкової служби, а також їй присвоювались спеціальні звання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Указані висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі №21-340а13, а також, у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі №586/965/16-а, від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а, від 18.03.2021 справі №500/5183/17.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, затверджено "Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб", (далі Порядок № 622).

Нормами пункту 2 Порядку № 622, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу":

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку № 622 визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року "Про введення в дію Закону України "Про державну службу" (3724-12), Кабінет Міністрів України постановою від 3 травня 1994 року № 283 затвердив "Порядок обчислення стажу державної служби", (далі Порядок № 283).

Вказана постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 року, якою визначено механізм обчислення стажу державної служби.

В п. 4 Порядку № 229 вказано, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу. До стажу державної служби зараховуються: час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

У п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону України Про державну службу № 889-VIII зазначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування №2493-III від 07.06.2001 в органах місцевого самоврядування встановлюється, серед інших, п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що посада, на якій працювала позивачка - спеціаліст відділу, була віднесені до п`ятої категорії посад у органах місцевого самоврядування, отже відповідний період роботи зараховується і до стажу державної служби. Крім того, позивачці присвоювались 12 і 11 ранги посадової особи місцевого самоврядування та прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування, що вбачається з записів в трудовій книжці, а апелянтом а апеляційній скарзі таки висновки не спростовано.

Зважаючи на вище викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період роботи ОСОБА_1 на посаді в органах податкової служби (податкового ревізора інспектора) та спеціаліста у фінансовому управлінні Лисичанської міської ради у органах місцевого самоврядування повинен зараховуватись до стажу державної служби, а отже, станом на 01.05.2016 року стаж державної служби позивачки становив 13 років 0 місяців 8 днів, а доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження та є безпідставними.

Відтак, оскільки позивач має стаж на посаді державної служби станом на 01.05.2016 року понад 13 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посадах, віднесених до посад державних службовців, колегія суддів погоджується з висновком, що позивачка має право на призначення пенсії згідно Закону України Про державну службу, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу.

Стосовно доводів відповідача про неможливість фактичного виконання рішення в частині призначення позивачу пенсії, з огляду на відсутність доступу до електронної пенсійної справи, колегія суддів зазначає таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі за текстом Порядок №3 1).

Відповідно до п. 4 Порядку №3 1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності його законним представником за місцем його проживання.

Згідно з абз. 1 п. 14 Порядку №3 1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (п. 17 Порядку №3 1).

Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивачки про переведення на інший вид пенсії було визначено ГУПФ України в Донецькій області, яким в подальшому й було прийнято протиправне рішення, тому останній і має завершити процедуру та виконати рішення по суті.

Отже, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 липня 2024 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова