Справа № 340/4398/22
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2024 року м. Дніпросправа № 340/4398/22

Головуючий суддя І інстанції Момонт Г.М.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Корсун Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 року в адміністративній справі №340/4398/22 за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання в сумі 102112.18 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 року адміністративний позов Одеського державного університету внутрішніх справ було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ витрати пов`язані з утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ у сумі 102112.18 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що звернення відповідача з адміністративним позовом по даній справі є передчасним, оскільки відповідач не відмовлявся відшкодовувати витрати, пов`язані із його утримання у вищому навчальному закладі, оскільки взагалі не отримував від відповідача вищевказаного повідомлення і розрахунку належних до відшкодування витрат.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останнього.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 31.08.2020 р. №185 о/с «Про особовий склад» ОСОБА_1 зараховано з 01 вересня 2020 року курсантом 1-го курсу денної форми навчання факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції для здобуття освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» (262), на основі повної загальної середньої освіти, зі строком навчання 3 роки, поставлено на всі види утримання та забезпечення згідно чинного законодавства, присвоївши з 01 вересня 2020 року первинне спеціальне звання «рядовий поліції» та закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером 0156436 (а.с.9).

31.08.2020 р. між Одеським державним університетом внутрішніх справ (Виконавець), Головним управлінням Національної поліції України в Одеській області та ОСОБА_1 (Особа) укладено контракт №К-179/20 про здобуття освіти за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» в Одеському державному університеті внутрішніх справ (а.с.10-12).

Відповідно до пп.3.3.7 пп.3.3 п.3 зазначеного Контракту (Особа) зобов`язана у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу або скорочення штатів, відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі Виконавця, витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до підпункту 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.11).

29.06.2022 р. ОСОБА_1 подав рапорт про відрахування з навчання в університеті та звільнення зі служби Національної поліції України за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію України» за власним бажанням з 04 липня 2022 року, у зв`язку з небажанням в подальшому навчатися (а.с.13).

29.06.2022 р. ОСОБА_1 подав рапорт у якому зобов`язався в повному обсязі виплатити кошти затрачені державою на його навчання (а.с.14).

Наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 01.07.2022 р. №100 о/с «Про особовий склад» рядового поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) відраховано з університету відповідно наказу МВС України від 14 лютого 2008 року №62 та звільнено зі служби в поліції на підставі частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 7 (за власним бажанням), з 04 липня 2022 року і відповідно до вимог контракту про здобуття освіти утримати кошти, які МВС України затратило на навчання в університеті, увільнивши від посади курсанта 3-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції (а.с.20).

Відповідно до розрахунку фактичних витрат, пов`язаних із утриманням курсанта ОСОБА_1 в Одеському державному університеті внутрішніх справ за період навчання з 01.09.2020 р. по 04.07.2022 р. №109 від 26.07.2022 р. фактичні витрати, пов`язані з утриманням складають: грошове забезпечення військовослужбовців 58 310,07 грн.; предмети, матеріали, обладнання та інвентар 6 221,53 грн.; продукти харчування 29166,68 грн.; оплата теплопостачання 3 633,33 грн.; оплата водопостачання та водовідведення 1 872,54 грн.; оплата електроенергії 2 908,03 грн., а всього 102 112,18 грн.

З огляду на не відшкодування відповідачем витрат на навчання у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Одеському державному університеті внутрішніх справ у розмірі 102112.18 грн. є обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Так, механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів врегульовано Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261 (далі - Порядок № 261).

Приписами п. 4, п. 5, п.8 Порядку № 261 визначено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відтак, у разі дострокового розірвання контракту особами, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, на останніх покладається обов`язок по відшкодуванню витрат на навчання, яке здійснюється на підставі відповідного повідомлення протягом 30 діб з моменту його отримання.

Як видно з матеріалів справи, 28.07.2022 року позивачем було сформовано повідомлення, яким на відповідача покладався обов`язок по відшкодуванню витрат на навчання у розмірі 102112.18 грн.

На підтвердження направлення та отримання відповідачем вказаного повідомлення, позивачем до суду було подано опис вкладення, список згрупованих відправлень за 28.07.2022 року та трекінг поштового відправлення № 149.

Відповідно до списку згрупованих відправлень, наведений розрахунок було направлено відповідачу на адресу АДРЕСА_1 . Поштове відправлення № 792.

Однак, доказів отримання відповідачем поштвого відправлення № 792 позивачем до суду подано не було.

Натомість, що стосується поданого позивачем трекінгу поштового відправлення № 149, то відповідно до наведеного списку згрупованих відправлень, наведене повідомлення було направлено ОСОБА_2 , який має таке ж прізвище та по батькові, на адресу АДРЕСА_2 , а не відповідачу.

Так, з метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024 року було зобов`язано Одеський державний університет внутрішніх справ надати до суду докази отримання позивачем листа з трекінгом № 792.

Витребувано у Кіровоградської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» інформацію про доставку відправлення з трекінгом № 792.

На виконання вимог наведеної ухвали, АТ «Укрпошта» було подано 24.05.2024 року до Третього апеляційного адміністративного суду пояснення, відповідно до яких, надати інформацію про вручення поштового відправлення № 792, що приймалось у липні 2022 року не видається можливим, оскільки відповідно до акту від 30.04.2024 року № 3 про виділення до знищення документів, термін зберігання яких закінчився, документи, що підтверджують отримання зазначеного поштового відправлення, знищені.

Поряд з вказаним, з матеріалів справи слідує, що ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024 року була отримана позивачем 03.05.2024 року.

Однак, станом на 11.07.2024 року від позивача будь-яких пояснень щодо виконання вимог ухвали та дотримання вимог Порядку № 261 не надходило. При цьому, колегія суддів зазначає, що переписка в додатку «Viber» не свідчить про дотримання позивачем вимог вказаного нормативно-правового акта.

Відтак, з огляду на відсутність доказів отримання відповідачем повідомлення від 28.07.2022 року, колегія суддів апеляційного суду, на підставі приписів п. 4, п. 5, п. 8 Порядку № 261, дійшла висновку відносно порушення позивачем процедури відшкодування коштів на навчання, а саме позбавлення відповідача можливості сплати вказаних витрат в добровільному порядку та передчасності звернення до суду з даним позовом.

Також, відповідачем було подано заяву про відшкодування судових витрат шляхом стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 16400.00 грн.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 13.06.2024 року по справі № 480/3837/22, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу відповідачем до суду було подано копію договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, виконаних адвокатом.

Відповідно до детального опису робіт, виконаних адвокатом від 23.11.2023 року, адвокатом Білик Віктором Станіславовичем було надано позивачу наступну правничу допомогу:

- юридичні консультації;

- ознайомлення з матеріалами справи;

- пошук та аналіз чинного законодавства. Створення правової позиції;

- збір доказів;

- підготовка, оформлення та подання до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 року та додатків до неї.

Загальна вартість наданих послуг складає 16400.00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 відповідачем було сплачено адвокату Білик В.С. гонорар у розмірі 16400.00 грн.

Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги у розмірі 16400.00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг відповідачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а тому розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню відповідачу за період розгляду справи в суді у співмірності до наданих послуг, на переконання колегії суддів, становить 3000.00 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, колегія суддів виходить з приписів ст. 139 КАС України.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 року в адміністративній справі №340/4398/22 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову Одеського державного університету внутрішніх справ відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеського державного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3721.50 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеського державного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000.00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва