Справа № 380/9657/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/9657/23 пров. № А/857/24841/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року (головуючий суддя Клименко О.М.), ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) в м.Львові у справі №380/9657/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибпродукт 97» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

26.04.2023 поштовими засобами зв`язку Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибпродукт 97» (далі - позивач) звернулося до суду із позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/800039/2 від 12 квітня 2023 року; визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2023/000095.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що декларантом до митного оформлення надано усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. Суд першої інстанції вказав, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не зазначено, як саме відсутність відомостей у графі 21 CMR від 07 квітня 2023 року № А 007238 впливає на правильність визначення митної вартості товару з урахуванням умов поставки за контрактом. В спірних правовідносин оцінці та дослідженню підлягає не господарська операція щодо поставки товару на митну територію України та правильність заповнення граф автотранспортної накладної чи перевізних документів, а безпосередньо митна вартість товару. Відповідно до вимог частини другої статті 53 МК України експортна митна декларація країни відправлення не входить до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів імпортованого позивачем товару. Всі необхідні документи були подані позивачем до митного оформлення з дотриманням вимог статті 254 МК України. Відповідачем не наведено в оскаржуваному рішенні, яким чином виявлена ним неточність вплинула на митну вартість імпортованого позивачем товару. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України, які чітко ідентифікували товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, яка співпадає з інвойсом та експортною декларацією країни відправлення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця подала апеляційну скаргу, з підстав неповного з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що твердження позивача про те, що у наданих ним до митного оформлення документах були відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення. Документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не заслуговують на увагу. Декларант проігнорував вимогу митного органу про надання перекладу документів. Про необхідність у перекладі документів зазначалась у вимозі, яка скеровувалась декларанту 12.04.2023, проте декларант проігнорував дане прохання та не надав належний переклад документів. У зв`язку з наявними розбіжностями та відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, ненаданням декларантом позивача належних додаткових документів, митний орган цілком обґрунтовано прийняв оскаржуване рішення, відповідно до якого митну вартість скориговано на підставі наявних у митного органу відомостей із застосуванням методу 2 (ґ) відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України.

Товариством подано відзив на апеляційну скаргу в якому вказано, що наявні у справі докази свідчать про реальну можливість встановити числове значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни. Так само не стосуються числового значення складових митної вартості товару і розбіжності в поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR А №007238 від 07.04.2023 року стосовно відсутності відомості в графі 21 (дата та місце складання) та в графі 3 (місце розвантаження товару). В графі 3 «місце розвантаження товару» зазначено м. Київ, а в рахунку на перевезення місце доставки зазначено Узин. Виходячи з умов Договору на транспортно-експедиційне обслуговування №10 від 25.04.2022 року, замовником і платником за послуги був ТОВ «Рибпродукт 97», який самостійно оплачував перевезення вже придбаного в продавця товару. Таким чином, ті чи інші умови щодо перевезення вже придбаного товару не впливають на вартість його придбання.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 27 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рибпродукт 97» (Покупець) та UAB Baltijos Konservai (Литва) (Продавець) укладено контракт № 2022-27/12 (далі також Контракт), за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець прийняти рибні консерви та морожену рибу, надалі Товар, в кількості та асортименті, зазначеному в Специфікаціях до Контракту. Специфікації до цього Контракту є його невід`ємною частиною (пункт 1.1).

Згідно з пунктами 2.1-2.3 Контракту ціни на Товар встановлюються в євро. У ціну включена вартість тари, упаковки, маркування, ліцензійний платіж за використання торгової марки, навантаження Товару, а також оформлення документів. Загальна сума Товару, що поставляється за цим Контрактом становить 100000,00 євро.

За змістом пунктів 4.1, 4.2 Контракту Покупець здійснює оплату за Товар по цьому Контракту прямим переказом на рахунок Продавця на основі рахунку-інвойса та підписаної між сторонами Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього контракту. Оплата по цьому контракту здійснюється Покупцем на банківський рахунок Продавця в розмірі 100% повної вартості партії Товару, зазначеної у Специфікації протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання такої Специфікації.

Відповідно до пункту 12.4 Контракту цей Контракт набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2023 року, якщо частина зобов`язань не виконана, термін дії продовжується до повного виконання зобов`язань.

05 лютого 2023 року сторони контракту № 2022-27/12 від 27 грудня 2022 року уклали Додаткову угоду № 1 до нього, згідно з якою пункт 12.4 вказаного Контракту слід читати в наступній редакції: Продавець здійснює поставку Товару Покупцю на умовах CIF-Клайпеда, Литва, морським контейнером та на умовах FCA-Литва, якщо Товар вантажиться зі складу Продавця за адресою Rogainiu g. 64, Martinu k., LT-91277 Klaipedos r., Lithuania (відповідно до правил INCOTERMS-2010).

На виконання умов Контракту компанія UAB «Baltijos Konservai» виставила ТОВ «Рибпродукт 97» інвойси № BKS 2674 від 09 березня 2023 року та № BKS 2688 від 30 березня 2023 року та в подальшому відвантажила у наданий позивачем транспортний засіб замовлену партію Товару (риба заморожена скумбрія тихоокеанська та середземноморська) на загальну суму 26545,00 євро, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) А № 007238 від 07 квітня 2023 року.

12 квітня 2023 року декларант позивача з метою митного оформлення вказаного Товару подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № UA27U9, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (риба заморожена скумбрія тихоокеанська (Sсomber Japonicus), ціла, з головою, не патрана, розмірний ряд 400-600 гр/шт, не солона, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалася, без консервантів; риба заморожена скумбрія середземноморська (Sсomber colias), ціла, з головою, не патрана, розмірний ряд 300-500 гр, не солона, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалася, без консервантів).

Одночасно декларант до митного контролю разом з митною декларацією № UA27U9, як підставу для застосування основного методу, надав наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації: контракт № 2022-27/12 від 27 грудня 2022 року; додаткову угоду № 1 від 05 лютого 2023 року до контракту № 2022-27/12 від 27 грудня 2022 року; ветеринарні сертифікати № LT 0321334/745 від 06 квітня 2023 року, № LT 0326201/L2-7835 від 07 квітня 2023 року; сертифікати про походження товару № LT 62325022 від 07 квітня 2023 року та № 74/254J від 16 березня 2023 року; пакувальні листи № ВКS 2674 від 09 березня 2023 року та № ВКS 2688 від 30 березня 2023 року; інвойси № ВКS 2674 від 09 березня 2023 року та № ВКS 2688 від 30 березня 2023 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А № 007238 від 07 квітня 2023 року; страхові поліси № 511939-1 від 08 лютого 2023 року та № 700 від 17 березня 2023 року; декларацію країни відправлення № 23LTLС0100ЕК0F8FB4 від 07 квітня 2023 року; загальний ветеринарний сертифікат на ввезення; договір транспортно-експедиційного обслуговування № 380 від 21 жовтня 2022 року; рахунок на оплату № 37 від 13 квітня 2023 року.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала декларанту повідомлення наступного змісту: «Відповідно до статті 53 Митного кодексу України прошу Вас надати додаткові документи для підтвердження митної вартості: додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; рахунок-проформу (Інвойс, Специфікацію); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, заявки на транспортні послуги, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до вимог ст. 254 Митного кодексу України».

Декларант позивача у відповідь на вказане повідомлення митниці зазначив, що додаткових документів надати не може, просив прийняти рішення згідно з поданими документами.

За результатами розгляду митної декларації № UA27U9 та доданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 12 квітня 2023 року № UA209000/2023/800039/2 та склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12 квітня 2023 року № UA209160/2023/000095.

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 12 квітня 2023 року № UA209000/2023/800039/2 в графі 33 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено наступне:

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МК України не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час розгляду документів було виявлено наступне: до митного оформлення заявлено товар «Риба заморожена - скумбрія» за ціною 1,35 Євро за кг, на умовах поставки CIF - LT- Клайпеда. За результатом митного контролю по ВМД системою (АСАУР) згенеровано, що по товару можливе заниження митної вартості, та виявлено, що митне оформлення схожого товару у найближчий час здійснювалося за вартістю, більшою, ніж заявлена декларантом. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час розгляду документів було виявлено наступне: у поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 07 квітня 2023 року № А 007238 відсутні відомості у 21 (місце і дата складання), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) та Закону України «Про приєднання до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01 серпня 2006 року № 56-V. У графі 3 «місце розвантаження товару» зазначено м. Київ, а у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг зазначено місце доставки м. Узин (Україна), а це є різні географічні пункти, що в свою чергу має вплив на складові митної вартості (транспортні витрати). У наданому до митного оформлення страховому полісі від 17 березня 2023 року № 700 відсутні відомості, які акумулюються з цією партією товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості (страхування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу України. За умовами зовнішньоекономічного договору від 27 грудня 2022 року № 2022-27/12 розділом 3.2 передбачено надання експортної декларації Продавця, однак в наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення в графі 2 назва та адреса Продавця не відповідають відомостям контракту та ТСД. У розділі 4 цього контракту зазначено, що порядок та умови оплати зазначено в інвойсі та Специфікації, підписаній сторонами контракту, однак в інвойсі відсутні відомості про порядок, умови і терміни оплати, а обумовлена Специфікація не надана. Також розділи 11 і 12 контракту передбачають наявність Специфікацій та проформ не надано. Документ, заявлений в ЕМД за кодом 3001 банківський платіжний документ, що стосується товару, не містить відомостей про оцінюваний товар. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг не містить відомості про страхування вантажу. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Документи, подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини 2-3 статті 53 МК України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості: додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; рахунок-проформу (Інвойс, Специфікацію); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, заявки на транспортні послуги, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до вимог ст. 254 МК України. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу декларантом надіслано: сертифікат якості, виписку по рахунку, відповідь на вимогу. Ці документи не усувають вищезазначені невідповідності, інші додаткові документи не надано. Відповідно до частини 5 статті 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст. 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р., та відповідно до вимог пункту 2 частини 6 статті 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно зі статтею 57 МК України. Застосовано метод 2ґ (стаття 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 09 березня 2023 року № UA500500/2023/007819, де митна вартість такого товару становить 2,00 дол. США за кг.

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, уважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 1, 2 статі 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що позивач визначив митну вартість імпортованого товару за ціною договору, яка зазначена в інвойсах № BKS 2674 від 09 березня 2023 року (9450,00 євро) та № BKS 2688 від 30 березня 2023 року (17095,00 євро), разом 26545,00 євро.

На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу разом з митною декларацією документи, визначені частиною другою статті 53 МК України, а саме: контракт № 2022-27/12 від 27 грудня 2022 року; додаткову угоду № 1 від 05 лютого 2023 року до контракту № 2022-27/12 від 27 грудня 2022 року; ветеринарні сертифікати № LT 0321334/745 від 06 квітня 2023 року, № LT 0326201/L2-7835 від 07 квітня 2023 року; сертифікати про походження товару № LT 62325022 від 07 квітня 2023 року та № 74/254J від 16 березня 2023 року; пакувальні листи № ВКS 2674 від 09 березня 2023 року та № ВКS 2688 від 30 березня 2023 року; інвойси № ВКS 2674 від 09 березня 2023 року та № ВКS 2688 від 30 березня 2023 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А № 007238 від 07 квітня 2023 року; страхові поліси № 511939-1 від 08 лютого 2023 року та № 700 від 17 березня 2023 року; декларацію країни відправлення № 23LTLС0100ЕК0F8FB4 від 07 квітня 2023 року; загальний ветеринарний сертифікат на ввезення; договір транспортно-експедиційного обслуговування № 380 від 21 жовтня 2022 року; рахунок на оплату № 37 від 13 квітня 2023 року.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості митний орган вказав, що митна вартість товару не може бути визнана з тієї причини, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Щодо твердження контролюючого органу про відсутність в автотранспортній накладній CMR від 07 квітня 2023 року № А 007238 відомості у 21 (місце і дата складання); у графі 3 «місце розвантаження товару» зазначено м. Київ, а у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг зазначено місце доставки м. Узин (Україна), а це є різні географічні пункти, що в свою чергу має вплив на складові митної вартості (транспортні витрати), то суд першої інстанції правильно зазначив, що дослідженню підлягає не господарська операція щодо поставки товару на митну територію України та правильність заповнення граф автотранспортної накладної чи перевізних документів, а безпосередньо митна вартість товару. При цьому відповідачем не зазначено в оскаржуваному рішенні, як саме відсутність відомостей у графі 21 CMR від 07 квітня 2023 року № А 007238 впливає на правильність визначення митної вартості товару з урахуванням умов поставки за контрактом.

Так, за умовами поставки CIF до митної вартості товару включаються лише витрати на транспортування товару до митного кордону України. Митному органу надавалася інформація про розмір транспортних витрат на перевезення товару до митного кордону України, зокрема така містилася у рахунку на оплату № 37 від 13 квітня 2023 року від виконавця договору транспортно-експедиційного обслуговування № 380 від 21 жовтня 2022 року.

Крім того, автотранспортна накладна CMR від 07 квітня 2023 року № А 007238, містить інформацію про місце завантаження товару (Klaipeda, Lithuania), необхідні реквізити щодо товару, який постачався, зокрема, реквізити доданих до неї інвойсів № BKS 2674 від 09 березня 2023 року та № BKS 2688 від 30 березня 2023 року, які містять інформацію про умови поставки товару за Контрактом CIF Klaipeda Lithuania.

Не заслуговує на увагу апеляційного суду і покликання відповідача на те, що у графі 3 «місце розвантаження товару» зазначено м. Київ, а у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг зазначено місце доставки м. Узин (Україна), оскільки в рахунку на оплату № 37 від 13 квітня 2023 року місцем доставки зазначено маршрут перевезення товару: м. Клайпеда (Литва) м. Червоноград (Україна) м. Велика Димерка (Україна). Місто Узин у зазначеному рахунку на оплату не фігурує, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Щодо покликання відповідача на те, що в страховому полісі від 17 березня 2023 року № 700 відсутні відомості, які акумулюються з цією партією товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості (страхування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу України, то суд першої інстанції павильно вказав, що до митного оформлення декларант позивача надав також страховий поліс № 511939-1 від 08 лютого 2023 року, що не заперечується відповідачем, який стосується спірної партії товару.

Апеляційний суд не приймає до уваги покликання Львівської митниці на те, що за умовами зовнішньоекономічного договору від 27 грудня 2022 року № 2022-27/12 розділом 3.2 передбачено надання експортної декларації Продавця, однак в наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення в графі 2 назва та адреса Продавця не відповідають відомостям контракту та ТСД …, виходячи з такого.

Згідно з пунктом 3.2 контракту від 27 грудня 2022 року № 2022-27/12 обов`язок щодо виготовлення експортної митної декларації покладений на Продавця. Отже, саме Продавець відповідає за недоліки чи неточності такого документа.

Щодо покликання контролюючого органу, що у розділі 4 цього контракту від 27 грудня 2022 року № 2022-27/12 зазначено, що порядок та умови оплати зазначено в інвойсі та Специфікації, підписаній сторонами контракту, однак в інвойсі відсутні відомості про порядок, умови і терміни оплати, а обумовлена Специфікація не надана; також розділи 11 і 12 контракту передбачають наявність Специфікацій та проформ не надано…, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що порядок, умови та терміни оплати товару визначаються самим контрактом від 27 грудня 2022 року № 2022-27/12, а розділ 4 контракту не містить положень зазначених митним органом.

Натомість, пунктом 4.1, 4.2 Контракту передбачено, що Покупець здійснює оплату за Товар по цьому Контракту прямим переказом на рахунок Продавця на основі рахунку-інвойса та підписаної між сторонами Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього контракту. Оплата по цьому контракту здійснюється Покупцем на банківський рахунок Продавця в розмірі 100% повної вартості партії Товару, зазначеної у Специфікації протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання такої Специфікації.

Апеляційний суд зауважує, що при митному оформленні товару декларант позивача надав відповідачу контракт від 27 грудня 2022 року № 2022-27/12, а також інвойси № BKS 2674 від 09 березня 2023 року та № BKS 2688 від 30 березня 2023 року, з яких чітко можна встановити ціну імпортованого товару. Таким чином, ненадання декларантом позивача зазначених документів впливу на правильність визначення митної вартості імпортованого позивачем товару не мало, з чим погоджується апеляційний суд.

Апеляційний суд не приймає до уваги покликання митного органу на те, що документ, заявлений в ЕМД за кодом 3001 банківський платіжний документ, що стосується товару, не містить відомостей про оцінюваний товар, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, сукупність наданих позивачем при митному оформленні документів дозволяли митному органу в повному обсязі встановити відомості оцінюваного товару.

Відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів чітко зазначені в рахунку на оплату № 37 від 13 квітня 2023 року, що відповідає вимогам пункту шостого частини другої статті 53 МК України, а, відтак, посилання митного органу на те, що рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг не містить відомості про страхування вантажу, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Щодо покликання Львівської митниці в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано належного перекладу документів, то апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що така обставина не була підставою для невизнання заявленої митної вартості імпортованого позивачем товару та не зазначена в оскаржуваному рішенні як одна з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Крім того, до митного оформлення декларант позивача надав, зокрема: контракт від 27 грудня 2022 року № 2022-27/12 та додаткову угоду до нього від 05 лютого 2023 року; договір транспортно-експедиційного обслуговування № 380 від 21 жовтня 2022 року; рахунок на оплату № 37 від 13 квітня 2023 року викладені українською мовою; інвойси № BKS 2674 від 09 березня 2023 року та № BKS 2688 від 30 березня 2023 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А № 007238 від 07 квітня 2023 року; страховий поліс № 700 від 17 березня 2023 року викладені англійською мовою (мова міжнародного спілкування); страховий поліс № 511939-1 від 08 лютого 2023 року викладений іспанською мовою (мова міжнародного спілкування).

Щодо застосування митним органом митної декларації № UA500500/2023/007819 від 09 березня 2023 року, відповідно до якої митна вартість такого товару становить 2,00 дол. США за кг, то апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що в даній МД вартість товару визначалася за резервним, шостим методом, а не за ціною договору, як було визначено позивачем, крім того відрізнялися умови поставки, оскільки в спірних правовідносинах країною відправлення є Литва, а умови поставки CIF LT Клайпеда, тоді як у митній декларації № UA500500/2023/007819 від 09 березня 2023 року країною відправлення є Туреччина, а умови поставки DAP UA Одеса.

Таким чином, митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо.

Проте скаржник зазначає, що невідповідності у документах в своїй сукупності мали наслідком виникнення обґрунтованого сумніву у митного органу у правильності визначення митної вартості.

Так, частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

Статтею 57 МК України встановлено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Частиною 4, 5 статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Апеляційний суд погоджується, що з переліку витребуваних митним органом документів неможливо встановити недоліки, які не дали підстав погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути.

Водночас, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Викладене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

У той же час, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що контролюючий орган, визначаючи необхідним до застосування одного із другорядних методів визначення митної вартості товарів, спирався виключно на аргументи, які, при їх системному аналізі, не можуть належним чином підтвердити обґрунтованість застосовуваного методу.

Оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались Товариством під час митного оформлення товару, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність скаржником неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинними МД документів та наведених відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав використання резервного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним. При цьому надані Товариством документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а, отже, у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В свою чергу, неправильний вибір необхідного до застосування методу визначення митної вартості товару призвів до незаконності проведеного митним органом коригування митної вартості товару. Як наслідок, скаржником порушено вимоги принципу обґрунтованості при виконанні покладених на нього обов`язків.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, з врахуванням поточної практики Верховного Суду у цій категорії справ, дійшов правильного висновку щодо протиправності прийнятого контролюючим органом рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України № UA209000/2023/800039/2 від 12 квітня 2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2023/000095 від 12 квітня 2023 року.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі №380/9657/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко