Справа № 460/2112/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питання відводу

17 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/2112/24 пров. № А/857/10601/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Матковської З.М. у справі №460/2112/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, з участю третьої особи - Бюро економічної безпеки України, про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №460/2112/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, з участю третьої особи - Бюро економічної безпеки України, про визнання протиправними дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року з питання заміни сторони виконавчого провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 29 квітня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Матковська З.М., судді: Ніколін В.В., Гінда О.М.

12 червня 2024 року ОСОБА_1 подав письмову заяву про відвід судді Матковської З.М.

Доводи заяви зводяться до наявності у заявника сумнівів в об`єктивності та безсторонності судді. Підставою для заявлення відводу слугувало прийняття суддею-доповідачем у справі процесуального рішення залишення апеляційної скарги без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст.296 КАС України.

Ухвалою Восьмого апеляційного адиміністративного суду від 10.07.2024 у складі колегії суддів: головуючий суддя Матковська З.М., судді: Гінда О.М., Ніколін В.В. визнано необгрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Матковської З.М. у справі №460/2112/21; справу передано для визначення судді у порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2024 заяву про відвід передано на розгляд колегії: головуючий суддя Глушко І.В., судді Запотічний І.І., Довга О.І.

Розглядаючи питання про відвід судді Матковської З.М. у справі №460/2112/21, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї самої статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зауважує, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово неупереджений передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод має встановлюватися згідно з: об`єктивним критерієм, який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; суб`єктивним критерієм, який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надані докази іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію розумного спостерігача. У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді недостатньо об`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене. Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Окрім того, стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (§ 52 рішення у справі Білуха проти України).

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі Веттштайн проти Швейцарії та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі Білуха проти України.

Водночас суд апеляційної інстанції підкреслює, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви - долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Будь-яких інших підстав, передбачених статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б перешкоджали судді Матковській З.М. брати участь у розгляді цієї справи, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Дане питання розглянуто судом у порядку письмового провадження, враховуючи наявність передбачених ч.8 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України умов для такого розгляду.

Керуючись статтями 36, 37, 40, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Матковської З.М. у справі №460/2112/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, з участю третьої особи - Бюро економічної безпеки України, про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний