Справа № 380/14037/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року ЛуцькСправа № 380/14037/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 25.08.2021 у справі № 380/13769/21 Львівський окружний адміністративний суд роз`єднав позовні вимоги, заявлені до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) та до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) в самостійні провадження (а. с. 34-36).

В провадженні цієї справи № 380/14037/21 (провадження № 140/10505/21) розглядається позов в частині вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), у якому позивач просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати допомоги на оздоровлення у червні 2016 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889 (далі Постанова № 889);

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити недоплачену допомогу на оздоровлення у червні 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати надбавки за кваліфікацію за період 2013 - 2016 роки в розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію: з грудня 2013 року по листопад 2014 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі Постанова № 1294): 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; з грудня 2014 року по лютий 2016 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до Постанови № 1294: 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати винагороди за бойове чергування за 2009, 2011 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30 відсоткового розміру від посадового окладу;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за 2009, 2011 роки у місяцях фактичної виплати, згідно додатку № 25 до Постанови № 1294 із розрахунку 30% посадового окладу на місяць;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати винагороди за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити з урахуванням виплачених сум винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 05.03.2012, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії передані на розгляд Волинського окружного адміністративного суду. При цьому, питання про відкриття провадження у справі № 380/14037/21 Львівський окружний адміністративний суд не вирішував (а. с. 38-40).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 46-47).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (інші найменування ІНФОРМАЦІЯ_6 , військова частина НОМЕР_2 ) № 237-ос від 07.07.2020 звільнено з військової служби в запас на підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ) у зв`язку із закінченням строку контракту; наказом від 01.08.2020 № 269-ос виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення з 01.08.2020.

Позивач зазначає, що з отриманих у відповідь на адвокатський запит його представника документів дізнався, що відповідачем у меншому, ніж законодавчо визначеному розмірі, виплачена грошова допомога на оздоровлення у 2016 році та інші додаткові види грошового забезпечення. Зокрема: допомога на оздоровлення у червні 2016 року виплачена без врахування додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889; надбавка за кваліфікацію за період 2013 - 2016 роки виплачена в розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру; винагорода за бойове чергування за 2009, 2011 роки не виплачена у 30 відсотковому розмірі від посадового окладу; винагорода за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби виплачена у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву Військова частина НОМЕР_1 позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних дій щодо нарахування та виплати позивачу зазначених вище додаткових видів грошового забезпечення (а. с. 51-61).

У відповіді на відзив (а. с. 65-69) представник позивача з доводами відзиву не погодився та зазначив, що відповідач не надав належних доказів безпідставності вимог позивача у цій частині, а виплата позивачу надбавки за кваліфікацію, винагороди за бойове чергування, винагороди за тривалість безперервної 15-річної календарної військової служби здійснювалася у зменшеному розмірі безпідставно.

16.03.2022 суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі до припинення або скасування воєнного стану в Україні, а ухвалою суду від 12.05.2024 провадження у справі поновлено.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до витягу з послужного списку, проходив військову службу в Державній прикордонній службі України з 18.12.1992 по 01.08.2020 на різних посадах, в т. ч. в ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с. 10-12).

Відповідно до наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас на підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у зв`язку із закінченням строку контракту (наказ № 237-ос від 07.07.2020) (а. с. 8), з 01.08.2020 виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення (наказ № 269-ос від 01.08.2020) (а. с. 9).

Листом від 30.10.2020 № 11/12331 ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відповідь на адвокатський запит, надав представнику позивача ОСОБА_2 відомості про проведені виплати під час звільнення (а. с. 14-15).

При вирішенні спору (в частині позовних вимог щодо виплати допомоги на оздоровлення у червні 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889) суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої, третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

У спірний період порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби було врегульовано Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 20.05.2008 № 425 (далі Інструкція № 425).

Згідно з пунктом 1.2 розділу І Інструкції № 425 грошове забезпечення це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Згідно з пунктом 3.7.1 розділу ІІІ Інструкції № 425 військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей особистої картки грошового забезпечення за 2016 рік, позивачу ОСОБА_1 у червні 2016 року (у період проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_7 ) виплачено грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5378,72 грн, без урахування у складі місячного грошового забезпечення, з якого нараховувалась допомога для оздоровлення, щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 889 (а. с. 22 зворот).

Відповідач вказану обставину не заперечує, у відзиві на позовну заяву стверджує, що дійсно в червні 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_9 позивачу здійснено нарахування та виплачено допомогу на оздоровлення у розмірі 5378,72 грн без врахування щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 889 (а. с. 57), а правомірність своїх дій обґрунтовує з покликанням на Інструкцію про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 № 73, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 217/28347 (далі Інструкція № 73).

Так, згідно із пунктом 1 Інструкції № 73 ця Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці) та займають посади в Держприкордонслужбі, регіональних управліннях Держприкордонслужби, в загонах морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), в розвідувальному органі Держприкордонслужби, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Відповідно до пункту 3 Інструкції № 73 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Пунктом 6 Інструкції № 73 передбачено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів вищих начальників.

Згідно з пунктом 8 Інструкції № 73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 380/2427/20 зазначив, що застосовуючи інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, слід враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу. Згідно з частинами другою, третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат. Встановивши, що перед звільненням додаткова грошова винагорода на підставі Постанови № 889, нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 380/2427/20 дійшов висновку, що така винагорода не може вважатись одноразовою, відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.

Як вбачається із матеріалів справи, додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу у 2016 році кожного місяця, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер. Таким чином, у спірному випадку щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення.

Отже, виплативши ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення у 2016 році без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, відповідач порушив вимоги законодавства щодо виплати грошового забезпечення у належному розмірі, а тому позов у зазначеній частині позовних вимог підлягає задоволенню у спосіб визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги на оздоровлення у червні 2016 року без врахування додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу допомогу на оздоровлення у червні 2016 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889.

При вирішенні позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу надбавки за кваліфікацію за період 2013-2016 рр. у розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру суд враховує таке.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що за період проходження служби в ІНФОРМАЦІЯ_7 позивачу надбавка за кваліфікацію «2-ий клас» в розмірі 5 відсотків посадового окладу виплачувалася у розмірі 2,5 відсотка посадового окладу (з січня по листопад 2014 року в розмірі 19,00 грн), а надбавка за кваліфікацію «1-ий клас» в розмірі 8 відсотків посадового окладу виплачувалася у розмірі 4 відсотки посадового окладу (з січня 2015 року по лютий 2016 року в розмірі 30,40 грн) згідно із виданими наказами (а. с. 57), що також підтверджується відомостями особистих карток грошового забезпечення за вказаний період (а. с. 20-22).

Пунктом 7 Постанови № 1294 передбачено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Згідно з підпунктом 3.13.1 пункту 3.13 розділу ІІІ Інструкції № 425 особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу.

З положень пункту 7 Постанови № 1294 вбачається, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру. Водночас, суд враховує, що додаткові види грошового забезпечення, визначені згідно з додатками 25-28, зокрема надбавка за клас, впорядковані в Інструкції № 425, прийнятої на виконання Постанови № 1294, а тому з моменту набрання чинності вказаною Інструкцією підстави для обмеження виплати надбавки за кваліфікацію в обсязі до 50 відсотків нормативно встановленого розміру відсутні.

Отже, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення позову в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати надбавки за клас. На думку суду, є протиправними дії відповідача стосовно виплати коштів позивачу за класну кваліфікацію у розмірі 50 % від розміру, передбаченому Постановою № 1294, що призвело до недоплати надбавки за класну кваліфікацію, яка в свою чергу, як додатковий вид грошового забезпечення військовослужбовців була упорядкована у встановленому законом порядку, а відтак, така виплата повинна здійснюватися у повному обсязі (аналогічних висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 30.01.2018 у справі № 808/8403/13-а).

При вирішенні спору (в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати винагороди за бойове чергування за період за 2009, 2011 роки) суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до додатку № 25 Постанови № 1294 військовослужбовці у з`єднаннях, частинах і підрозділах, на прикордонних заставах, у складі екіпажів літаків, вертольотів, кораблів і катерів Держприкордонслужби за час бойового чергування (бойової служби) отримують винагороду за бойове чергування (бойову службу) у розмірі від 10 до 30 відсотків посадового окладу.

При цьому, пунктом 7 Постанови № 1294 було визначено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Підпунктом 3.17.1 пункту 3.17 розділу ІІІ Інструкції № 425 передбачено, що військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, екіпажів літаків, вертольотів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні, екіпажів кораблів, катерів за час бойового чергування (бойової служби) з охорони державного кордону України та виключної (морської) економічної зони України виплачується винагорода за бойове чергування (бойову службу).

Відповідно до підпункту 3.17.5 пункту 3.17 розділу ІІІ Інструкції № 425 військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), екіпажів літаків, вертольотів, кораблів, катерів, які виконували обов`язки неповний календарний місяць (у зв`язку з призначенням, звільненням (усуненням) з посади, перебуванням у відпустці, на лікуванні, службовому відрядженні, а також з інших поважних причин) та мають право на отримання винагороди за бойове чергування (бойову службу), винагорода виплачується за кожне чергування у розмірах, визначених підпунктом 3.17.2 цієї Інструкції, але не більше 30 відсотків від посадового окладу на місяць.

За приписами підпунктів 3.17.2 3.17.4 пункту 3.17 розділу ІІІ Інструкції № 425 винагорода за бойове чергування (бойову службу) військовослужбовцям виплачується в таких розмірах на місяць:

екіпажів літаків і вертольотів за час бойової служби вночі (22-00 - 6-00), - 5 відсотків посадового окладу за кожний виліт з охорони державного кордону України та виключної (морської) економічної зони України, але не більше 30 відсотків на місяць;

іншим військовослужбовцям, які згідно з підпунктом 3.17.1 цієї Інструкції мають право на винагороду, а також військовослужбовцям, прикомандированим на прикордонну заставу (відділення відділу прикордонної служби), корабель, катер, судно наказами відповідних начальників (командирів), за час бойового чергування (бойової служби), - 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць.

Військовослужбовцям строкової військової служби, які залучаються до несення бойового чергування (бойової служби), виплачується винагорода в розмірі 30 відсотків посадового окладу на місяць.

Винагорода за бойове чергування (бойову службу) військовослужбовцям нараховується від посадових окладів за основною або тимчасовою посадою.

Винагорода за бойове чергування (бойову службу) виплачується за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказів відповідних начальників (командирів) органу Держприкордонслужби про виплату винагороди. Підставою для видання наказу є рапорт відповідних начальників (командирів) підрозділів, у якому зазначаються військовослужбовці, які залучалися до несення бойового чергування (бойової служби).

Військовослужбовцям, що вибувають з органу (підрозділу) Держприкордонслужби раніше дня, установленого для виплати грошового забезпечення, сума винагороди виплачується при вибутті.

Отже, за приписами підпункту 3.17.2 пункту 3.17 розділу ІІІ Інструкції № 425 винагорода за бойове чергування (бойову службу) військовослужбовцям виплачується в таких розмірах: 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць. Підставою для виплати зазначеної винагороди, як це визначено підпунктом 3.17.4 пункту 3.17 розділу ІІІ Інструкції № 425, є рапорт відповідних начальників (командирів) підрозділів, у якому зазначаються військовослужбовці, які залучалися до несення бойового чергування (бойової служби). При цьому, розмір такої винагороди не є сталим (фіксованим), та залежить від кількості днів бойового чергування (4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби), та виплачується в розмірі не більше 30 відсотків посадового окладу на місяць.

При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до інформації з особистих карток у спірний період (2009, 2011 рр.) позивачу ОСОБА_1 була виплачена винагорода за бойове чергування, а саме: у 2009 році у загальному розмірі 1026,00 грн (а. с. 16), у 2011 році у розмірі 304,00 грн (а. с. 17).

Водночас, матеріали справи не містять доказів виплати позивачу винагороди за бойове чергування за 2009, 2011 рр. у неправильному розмірі, тобто з порушенням підпункту 3.17.2 пункту 3.17 розділу ІІІ Інструкції № 425 (а саме: 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць), як і не вбачається при виплаті вказаної винагороди порушень додатку № 25 Постанови № 1294 з урахуванням пункту 7 Постанови № 1294.

При цьому, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження позовних вимог про те, що виплата спірної винагороди повинна була бути здійснена саме у максимальному розмірі 30 відсотків посадового окладу на місяць.

Зокрема, позивач не надав доказів, які підтверджують кількість неоплачених чи оплачених не у повному розмірі днів бойового чергування, із зазначенням конкретних дат. Крім того, у матеріалах справи відсутні рапорти начальника (командира) підрозділу (у якому зазначено позивача, який залучався до несення бойового чергування), на підставі яких або не було видано наказу про виплату позивачу зазначеної винагороди, або видано наказ про виплату винагороди у неправильному розмірі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення позову в частині вимог щодо перерахунку та виплати винагороди за бойове чергування за 2009, 2011 рр. із розрахунку максимального розміру 30 % посадового окладу за місяць.

При вирішенні позовних вимог щодо нарахування та виплати винагороди за тривалість безперервної військової служби суд зазначає про таке.

Додатком 25 до Постанови № 1294 встановлено такий одноразовий додатковий вид грошового забезпечення, як винагорода за тривалість безперервної військової служби залежно від тривалості безперервної календарної військової служби: 1 посадовий оклад і оклад за військовим званням за 15 років, 1,5 за 20 років, 2 за 25 років, 2,5 за 30 років, 3 за 35 років і кожні наступні п`ять років.

При цьому, пунктом 7 Постанови № 1294 передбачено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Згідно з підпунктом 3.25.1 пункту 3.25 Інструкції № 425 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах: за строк безперервної календарної військової служби 15 років винагорода у розмірі 1 посадового окладу і окладу за військовим званням; за 20 років 1,5, за 25 років 2,0, за 30 років 2,5, за 35 років і кожні наступні п`ять років 3,0.

Винагорода виплачується за місцем штатної служби за наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - за наказами вищих начальників (командирів) за підпорядкованістю.

У наказі на підставі особової справи військовослужбовця визначаються строк його безперервної календарної військової служби та розмір винагороди.

Відповідно до пункту 3.25.8 пункту 3.25 Інструкції № 425 винагорода військовослужбовцям нараховується від окладу за основною посадою, яку займає військовослужбовець на день виникнення права на винагороду, та окладу за військовим званням. При виплаті винагороди військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників (командирів), до розрахунку беруться посадові оклади за останніми штатними посадами, що вони займали.

Судом, на підставі особистої картки грошового забезпечення, встановлено, що у березні 2012 року позивачу була виплачена винагорода за тривалість безперервної військової служби в розмірі 412,50 грн (а. с. 18), тобто у розмірі 50 % від 1 розміру посадового окладу та окладу за військовим званням (760,00 грн, посадовий оклад + 65,00 грн, оклад за військовим званням = 825,00 грн / 2).

Суд, враховуючи наведені вище висновки щодо протиправності дій відповідача стосовно виплати коштів позивачу за класну кваліфікацію у розмірі 50 % від розміру, передбаченому Постановою № 1294, враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 808/8403/13-а, дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення позову в частині вимог щодо виплати винагороди за тривалість безперервної військової служби у спосіб визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірі 50 % від нормативно встановленого розміру, та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) позивачу винагороду за тривалість безперервної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на березень 2012 року, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у червні 2016 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) перерахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) допомогу на оздоровлення у червні 2016 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за класну кваліфікацію за період 2013 - 2016 роки в розмірі 50 % від нормативно встановленого розміру.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) перерахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) надбавку за класну кваліфікацію: з грудня 2013 року по листопад 2014 року, за 2-й клас у розмірі 5 відсотків посадового окладу; з грудня 2014 року по лютий 2016 року, за 1-й клас у розмірі 8 відсотків посадового окладу.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірі 50 % від нормативно встановленого розміру.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) перерахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) винагороду за тривалість безперервної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на березень 2012 року, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх