Справа № 520/12796/24
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 р. № 520/12796/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення від 18.03.2024 №167 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати до стажу роботи періоди служби в органах МВС з 01.01.2004 по 22.08.2005, врахувати заробітну плату за період з 01.09.2000 по 31.07.2005 згідно з довідок від 29.02.2024 № 82-252 та №82-253 виданих Центральним архівним відділом Національної гвардії України та призначити позивачу пенсію по інвалідності 2-ї групи з дня виникнення права - з 27.12.2023 - з дня встановлення групи інвалідності.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії по інвалідності є протиправним, оскільки воно прийняте всупереч законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та порушує право позивача на пенсійне забезпечення, а тому підлягаю скасуванню.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується довідками про доставку електронного листа до Електронного кабінету, які містяться в матеріалах справи.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що рішенням від 18.03.2024 року №167 Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного стажу 10 років на дату встановлення інвалідності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27 грудня 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) визнано інвалідом 2-ї групи загального захворювання, що підтверджується Довідкою МСЕК Серія 12 ААГ №310680.

08.02.2024 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №19 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності 2-ї групи.

Однак, Рішенням від 15.02.2024 №67 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного стажу 10 років на дату встановлення інвалідності.

В Рішенні про відмову в призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області вказано, що ОСОБА_1 зараховано стаж 09 років 07 місяців 21 день. До рішення позивачу було надано розрахунок стажу, згідно якого вбачається, що не зараховано до стажу період служби в органах МВС з 01.01.2004 по 7.2.08.2005 оскільки позивачем не були надані довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески за вказаний період.

Після отримання з Центрального архівного відділу Національної гвардії архівної довідки від 29.02.2024 №82-252 «про грошове забезпечення» та довідки від 29.02.2024 № 82-253 про проходження військової служби, позивач повторно 11.03.2024 подав до відділуобслуговування громадян №19 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заяву про призначення пенсії по інвалідності 2-ї групи.

Рішенням від 18.03.2024 №167 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного стажу 10 років на дату встановлення інвалідності

У вказаному Рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області зазначено, що ОСОБА_1 зараховано стаж 09 років 07 місяців 21 день. Також в Рішенні про відмову в призначенні пенсії від 18.03.2024 №167 зазначено, що не зараховано до стажу період служби в органах МВС з 22.08.2000 по 22.08.2005 оскільки в довідці від 29.02.2024 №82-252 «про грошове забезпечення» відсутні інформація про сплачені страхові внески, але згідно доданого до Рішення розрахунку стажу вбачається, що позивачу не зараховано до стажу період служби в органах МВС з 01.01.2004 по 22.08.2005 (22.08.2005 - 01.01.2004 = 1 рік 07 місяців 21 день).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Суд зазначає, що Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також врегульовано порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до Закону №1058-IV.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісячно сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальних страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 254 КЗпП несплата підприємством, установою, організацією страхових внесків не позбавляє працівників права на забезпечення по державному соціальному страхуванню, зокрема, виплати пенсії.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Як передбачено частинами четвертою-шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, виходячи із змісту наведених правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 638/5795/17,від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а та від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а , від 02.08.2022 у справі № 560/4616/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення від 18.03.2024 №167 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та таким, що підлягаю скасуванню.

З приводу визначення пенсійного органу, на який покладається обов`язок зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи та призначення пенсії по інвалідності, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 4.1-4.3 розділу ІV постанови правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 від 25.11.2005 № 22-1", заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник сервісного центру реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Згідно пункту 4.10 постанови правління ПФУ №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Суд зазначає, що наразі вирішується питання зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи, а також призначення пенсії по інвалідності.

Зміст постанови правління ПФУ №22-1 свідчить про те, що електронну пенсійну справу формує той структурний підрозділ органу, якому за принципом екстериторіальності передається до розгляду заява про призначення пенсії. Та вже після її призначення така електронна пенсійна справа передається до пенсійного органу за місцем фактичного проживання особи-пенсіонера для здійснення її виплати.

Заяву про призначення про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", подану 11.03.2024 позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, за принципом екстериторіальності передано до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, за результатами розгляду якої в призначенні позивачу пенсії по інвалідності відмовлено.

Оскільки електронну пенсійну справу позивача сформовано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, пенсію позивачу не призначено, відповідно, не передано електронну пенсійну справу до ПФУ за місцем фактичного проживання позивача (до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області) для її виплати, доказів перебування позивача на обліку в указаному територіальному органі Пенсійного фонду України матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до стажу роботи позивача періоди служби в органах МВС з 01.01.2004 по 22.08.2005, врахувати заробітну плату за період з 01.09.2000 по 31.07.2005 згідно з довідок від 29.02.2024 № 82-252 та №82-253 виданих Центральним архівним відділом Національної гвардії України та призначити позивачу пенсію по інвалідності 2-ї групи з дня виникнення права - з 27.12.2023 - з дня встановлення групи інвалідності.

Таким чином, позовні вимоги, пред`явлені Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не підлягають задоволенню.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, буд. 22-В, м. Луцьк, Волинська обл., Луцький р-н, 43026, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення від 18.03.2024 №167 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди служби в органах МВС з 01.01.2004 по 22.08.2005, врахувати заробітну плату за період з 01.09.2000 по 31.07.2005 згідно з довідок від 29.02.2024 № 82-252 та №82-253 виданих Центральним архівним відділом Національної гвардії України та призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності 2-ї групи з дня виникнення права - з 27.12.2023 - з дня встановлення групи інвалідності.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов