Справа № 300/1029/22
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" липня 2024 р. справа № 300/1029/22
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої частиною 4 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 за №702, за період з 2012 року по 2018 рік, а також зобов`язання нарахувати і виплатити таку компенсацію за вказаний період, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 16.04.2018, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі по тексту також - відповідач, військова частина, ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої частиною 4 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 за №702, за період з 2012 року по 2018 рік, а також зобов`язання нарахувати і виплатити таку компенсацію за вказаний період, виходячи з грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби 16.04.2018.
Позовні вимоги мотивовані тим, що при звільненні відповідачем з військової служби ОСОБА_1 не виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період 2012-2018 роки згідно з частиною 4 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (надалі по тексту також Закону №2011-ХІІ) та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах" від 01.08.2012 за №702 (надалі по тексту також Постанова №702, постанова Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 за №702).
Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 22.02.2022 відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
28.03.2022 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.03.2022 про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження в адміністративній справі №300/1029/22 до закінчення воєнного стану в Україні.
Ухвалою від 14.02.2024 поновлено провадження в адміністративній справі №300/1029/22.
14.03.2024 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 06.03.2024 за №50/41-1010, в якому військова частина щодо задоволення позову заперечує. За аргументами ВЧ НОМЕР_1 , на день виключення позивача зі списків особового складу, спору між позивачем та Військовою частини НОМЕР_1 щодо виплачених сум не було. Окрім цього зазначив, що з 18.03.2014 в Україні оголошено особливий період, а тому позивач не набув право на відпустку, передбачену частиною 4 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 за №702 затверджено переліки військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку, серед іншого, Національної гвардії, - згідно з додатками такої постанови Уряду України.
Додаток 3 до Постанови №702 містить перелік військових посад саме в системі Національної гвардії України, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку.
Згідно із копії військового квитка ОСОБА_1 , наданого позивачем, за період з 2012 по 2018 рік, він перебував на посадах:
з 07.12.2012 по 13.09.2013 - заступник командира взводу - командир відділення;
з 13.09.2013 по 16.08.2016 - начальник військового наряду;
з 08.2016 по 16.04.2018 - старший інструктор (командир бойової групи).
Проте, відсутні відомості щодо роду підрозділів, в яких позивач проходив військову службу та відомостей щодо роду покладених обов`язків за вказаними посадами.
Відповідно до Додатку 3 Постанови №702 "Перелік військових посад Національної гвардії, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я", - щорічна додаткова відпустка передбачена заступнику командира взводу (2012-2013 роки) тільки у разі, якщо вказана посада відповідних підрозділів передбачених в Додатку №3.
Посада начальника військового наряду (2013-2016 роки) тільки у разі, якщо це посади військовослужбовців з`єднань, військових частин і підрозділів з охорони громадського порядку.
Представник військової частини звертає увагу суду, що із записів у військовому квитку позивача, встановити чи пов`язані посади позивача з зазначеними у Додатку 3 Постанови №702 посадами, та чи передбачають вони виконання таких же чи схожих обов`язків, не можливо.
Окрім того, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2018 за №82, позивача було виключено зі списків особового складу частини з посади - старшого інструктора (командира бойової групи) взводу спеціального призначення окремої гірсько-патрульної роти (2016-2018 роки), проте, вказана посада не передбачена у Додатку 3 Постанови №702, і щорічна додаткова відпустка не надається.
Представником відповідача повідомлено суд, що надати витребувані у пункті 5 ухвали про відкриття провадження немає можливості, так як, відповідні дані були передані до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.43-61).
Ухвалами суду від 22.03.2024 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відповідні докази (а.с.62-63, 64).

01.04.2024 на виконання ухвали суду від 22.03.2024 про витребування доказів Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомила суд про неможливість надати витребувані докази у зв`язку із їх передачею в територіальний центр комплектування та соціальної підтримки за місцем військового обліку позивача, а також до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку із вказаним, ухвалами від 02.04.2024 суд витребував в ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином оформлену: копію особової справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України; послужний список ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому числі із зазначенням найменування посад, роду підрозділів, в яких обіймав відповідні посади позивач, та відомості щодо роду покладених обов`язків за вказаними посадами за період з 2012 року по 2018 рік, а також в Центрального архівного відділу Національної гвардії України належним чином оформлену довідку про період проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 із зазначенням: - найменування посад, які обіймав ОСОБА_1 за період з 2012 року по 2018 рік проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 ; роду (точне найменування) підрозділів (взводу, відділення, наряду, групи), в яких обіймав відповідні посади ОСОБА_1 та відомості щодо роду покладених обов`язків за вказаними посадами за період з 2012 року по 2018 рік проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 ; послужний список ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; військовий квиток СО218379), в тому числі із зазначенням найменування посад, роду підрозділів, в яких обіймав відповідні посади позивач, та відомості щодо роду покладених обов`язків за вказаними посадами за період з 2012 року по 2018 рік та належним чином засвідчені копії: положення (типове положення), на посадах у яких служив ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; військовий квиток СО218379) за період з 2012 року по 2018 рік проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 ; посадові інструкції (типові посадові інструкції), за відповідними посадами, які займав ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; військовий квиток СО218379) за період з 2012 року по 2018 рік проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с.89-90, 93-94).

15.04.2024 на виконання ухвали від 02.04.2024 Центральний архівний відділ Національної гвардії України направив на адресу суду: витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 №275 від 07.12.2012, №209 від 19.09.2013, №58 від 10.03.2015, №195 від 29.08.2016, №100 від 24.04.2017 щодо посад, які обіймав ОСОБА_1 за період з 2012 по 2018 роки проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 . А також повідомив суд, що відомості щодо роду покладених обов`язків за даними посадами; положення (типове положення, на посадах у яких служив ОСОБА_1 ; посадові інструкції за відповідними посадами, військовий квиток в ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутні (а.с.106-112).

17.04.2024 на виконання ухвали про витребування доказів ІНФОРМАЦІЯ_5 надав копію особової справи ОСОБА_1 з відміткою документи для службового користування.

Дана справа розглянута і вирішена за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог частини 5 статті 262 КАС України без проведення судового засідання та повідомлення і виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_3 від 05.09.2016 (а.с.5) та з 25.09.2008 по 16.04.2018 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно із записами військового квитка Серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 25.09.2008, зокрема:

- з 17.05.2010 на посаді - заступника командира взводу-командир;

- з 07.12.2012 на посаді - заступника командира взводу-командир;

- з 13.09.2013 на посаді - начальника військового наряду;

- з 09.01.2015 на посаді - начальника військового наряду;

- з 16.08.2016 по 16.04.2018 на посаді старший інструктор (командир групи).

Згідно із витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 16.04.2018 за №82, прапорщика ОСОБА_1 , старшого інструктора (командира бойової групи) взводу спеціального призначення окремої гірсько-патрульної роти, звільнено відповідно до підпункту «ї» пункту 1 частини8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" з військової служби наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 10.04.2018 за №22 о/с, військовослужбовці, які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, у запас Збройних Сил України 16.04.2018 (а.с.8).

ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою від 03.02.2022 щодо виплати грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку відповідно до Постанови №702 від 01.08.2018 (а.с.17-18).

Листом від 10.02.2022 за №50/41-200 відповідач надав відповідь про те, що на час особливого періоду надання додаткових оплачуваних відпусток призупиняється, а також вказав на те, що позивач звільнений з посади старшого інструктора (командир бойової групи) взводу спеціального призначення гірсько-патрульної роти, а відповідно до Додатку 3 Постанови №702, такий вид відпустки на даній посаді не передбачений.

Вважаючи протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за проходження військової служби на посаді, виконання обов`язків на якій пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2012 року по 2018 рік, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 4 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 за №702 затверджено переліки військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку: Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби - згідно з Додатками 2 - 5.

Додаток 3 до Постанови №702 містить перелік військових посад Національної гвардії, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку.

Як слідує із записів військового квитка Серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 25.09.2008, зокрема (а.с.9-16):

з 17.05.2010 на посаді заступника командира взводу - командир відділення;

з 07.12.2012 на посаді заступника командира взводу - командир відділення;

з 13.09.2013 на посаді начальник військового наряду;

з 09.01.2015 на посаді начальник військового наряду;

з 16.08.2016 по 16.04.2018 на посаді старший інструктор (командир групи).

Посади, які за досліджуваний період обіймав позивач:

- "заступник командира взводу", "командир відділення", "начальник військового наряду", на яких перебував позивач у спірний період з 17.05.2010 по 15.08.2016, передбачені пунктами 167, 169, 170 розділів "Посади військовослужбовців з`єднань, військових частин і підрозділів з охорони громадського порядку" Додатку 3 Постанови №702;

- "командир групи", "старший інструктор" на якій перебував позивач у спірний період з 16.08.2016 по 16.04.2018, передбачені пунктами 12, 14 розділів "Посади військовослужбовців підрозділів (загонів) спеціального призначення" Додатку 3 Постанови №702.

Відповідач не заперечив, що займані позивачем посади в період з 17.05.2010 по 15.08.2016 і з 16.08.2016 по 16.04.2018 не відносяться до розділів "Посади військовослужбовців з`єднань, військових частин і підрозділів з охорони громадського порядку" та "Посади військовослужбовців підрозділів (загонів) спеціального призначення", при цьому, як свідчить зміст наданих Центральним архівом відділу Національної гвардії України копій наказів позивач проходив службу в складі "патрульної роти" і "взводу спеціального призначення" (а.с.113-188).

Відтак, за найменуванням посад, перелік яких міститься у Додатку 3 до Постанови №702, підтверджує обставину проходження позивачем упродовж 2012-2018 років військової служби на посадах, які дають право на використання указаної вище щорічної додаткової відпустки.

В той же час, суд не бере до уваги доводи відповідача, що вказані посади не відповідають роду підрозділів, в яких проходив службу ОСОБА_1 , оскільки відповідачем, відповідно до статті 78 КАС України, самостійно не доведено жодними письмовими доказом зазначені доводи у відзиві.

Відповідно до частини 8 статті 101 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України Про відпустки. Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Згідно з Законом України "Про відпустки" від 05 листопада 1996 року №504/96-ВР (надалі по тексту також - Закон України "Про відпустки", Закон №504/96-ВР) статтею 4 установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

За змістом частини 14 Закону України Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.

Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, норми Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Дійсно, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем не проведено з ОСОБА_1 усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої частиною 4 статті 101 Закону №2011-ХІІ та Постановою №702, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з наказу (по стройовій частині) №82 від 16.04.2018 Військової частини НОМЕР_1 (а.с.8).

Суд вважає, що припинення надання відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація за не використані дні відпустки.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не нараховано та не виплачено ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2012 2018 роки, передбаченої частиною 4 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 за №702.

Щодо посилань відповідача у листі №50/41-200 від 10.02.2022 та у відзиві на позов на положення пункту 3 розділу XXXI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 за №200, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.04.2018 за №405/31857 (надалі по тексту також - Інструкція №200), суд зазначає таке.

Так, відповідно до пункту 3 розділу XXXI Інструкції №200 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що звільняються з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток за поточний рік до одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення з військової служби оплачується тривалість щорічної основної та додаткової відпусток, на які вони мають право в році звільнення.

При цьому, відповідно до пункту 5 розділу XXXI Інструкції №200 у рік звільнення військовослужбовців зі служби, зазначених у пунктах 3, 4 цього розділу, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Зі змісту пункту 3 розділу XXXI Інструкції №200 вбачається, що дана норма передбачає право військовослужбовців отримати виплату тривалості щорічної основної чи додаткової відпусток, на які вони мають право в році звільнення та визначає умову для такої виплати - у разі невикористання відпусток за поточний рік до отримання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення з військової служби.

Водночас пункт 5 розділу XXXI Інструкції №200, чітко передбачає право військовослужбовців, зазначених у пунктах 3, 4 цього розділу, на виплату у рік звільнення зі служби грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у разі невикористання ними таких відпусток. Даний пункт не містить застережень щодо виплати такої компенсації лише за ті відпустки, на які вони мали право у році звільнення.

Тобто, аналіз вищенаведених положень Інструкції №200 в їх системному взаємозв`язку, дозволяє дійти висновку про те, що пункт 3 розділу ХХХІ не обмежує право на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні відпусток роком звільнення, а навпаки - гарантує право на отримання виплати тривалості такої відпустки за дні, які набуті в поточному році відповідно до тривалості служби, пройденої у такому році. У той же час пункт 5 розділу ХХХІ передбачає право військовослужбовця на отримання компенсації за всі без виключення невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, незалежно від року, у якому таке право виникло.

У разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, а при звільненні зі служби невикористані дні додаткової відпустки підлягають грошовій компенсації.

Таким чином, позивач вправі претендувати на виплату при звільненні компенсації не лише тієї відпустки, на яку він має право у році звільнення, а й за інший період.

Також, суд звертає увагу, що не звернення ОСОБА_1 під час звільнення з військової служби з відповідним рапортом про виплату грошової компенсації за невикористані дні відпустки, не звільняє відповідача від обов`язку здійснити виплату військовослужбовцю при виключенні його зі списків особового складу всіх належних сум та не може позбавляти права військовослужбовця на отримання такої компенсації.

З огляду на те, що відповідач не довів правомірність своєї відмови, а позивач навів законні й обґрунтовані підстави для нарахування та виплати йому грошової компенсації відпустки за періоди перебування на посадах, виконання обов`язків на якій надає право отримання додаткової відпустки, передбаченої частиною 4 статті 101 Закону №2011-ХІІ, позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема за 2012 2018 роки, підлягають задоволенню.

Щодо застосування строку звернення до суду в спірних правовідносинах, суд зазначає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Так, спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошової компенсації за невикористану відпустку), однак, як встановлено судом вище, відповідно до змісту пункту 5 розділу XXXI Інструкції №200, у рік звільнення військовослужбовців зі служби, зазначених у пунктах 3, 4 цього розділу, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. Дана норма не ставить в залежність право особи на отримання такої компенсації від періоду, в якому особа набула право на отримання відпустки. Отже, право на отримання таких виплат не обмежується жодним строком.

На час відпустки за особою зберігається заробітна плата (грошове забезпечення), такі виплати включаються до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною. Це ж саме стосується і компенсації при звільненні за невикористані дні відпустки.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року, у справі № 620/4218/18 (Пз/9901/4/19).

Отже, для ефективного захисту порушеного права позивача суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої пунктом 4 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 за №702 за 2012 - 2018 роки.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 05.09.2016 ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має права на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, а отже, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору за подання позову з таким характером спору (а.с.5).

З огляду на те, що позивач не поніс судових витрат по сплаті судового збору, за відсутності доказів понесення сторонами інших судових витрат у справі, керуючись частиною 1 статті 139 КАС України, відсутні підстави для розподілу судових витрат у справі.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 262, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2012 - 2018 роки, передбаченої частиною 4 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ та Додатком №3 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах" від 01.08.2012 за №702.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2012 - 2018 роки, передбаченої частиною 4 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ та Додатком №3 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах" від 01.08.2012 за №702.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ), АДРЕСА_2 .

Суддя Чуприна О.В.