Справа № 440/2017/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Ясиновський І.Г.

18 липня 2024 р. Справа № 440/2017/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Глушко Сергія Миколайовича на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

01.03.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Глушко С.М. звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) щодо відмови у проведенні з 01.10.2019 року перерахунку основного розміру її пенсії на підставі довідки, виготовленої ГУ НП в Полтавській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 01.02.2023 року № 423/115/04/39-2023, за прирівняною посадою поліцейського станом на вересень 2019 року.

- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок її пенсії з 01.10.2019 року на підставі довідки, виготовленої ГУ НП в Полтавській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 01.02.2023 року № 423/115/04/39-2023, за прирівняною посадою поліцейського станом на вересень 2019 року, та провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 з 01.07.2016 року перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію, яка призначена в порядку та на умовах Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ). На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 року у справі № 440/7222/22 ГУНП в Полтавській області виготовлено довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку ОСОБА_1 від 01.02.2023 року № 423/115/04/39-2023. Однак, відповідач листом від 13.02.2023 року № 1600-0203-8/9973 повідомив про відсутність підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оскільки будь-яких зобов`язань рішенням суду по справі № 440/7222/22 на пенсійний орган не покладено.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ в Полтавській області зазначає, що усі вищезазначені види грошового забезпечення поліцейських (в тому числі надбавка за специфічні умови проходження служби і премія) існували з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затвердженим постановою КМУ від 13.02.2008 року № 45 передбачено, що суб`єктом, який приймає рішення про зміну розмірів видів грошового забезпечення поліцейських, є виключно Кабінет Міністрів України.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Будучи незгодним з судовим рішенням, в апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Глушко С.М. просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити в повному обсязі вимоги адміністративного позову.

Аргументи, наведені представником позивача в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

07.09.2023 року до суду надійшла заява представник позивача ОСОБА_1 адвоката Глушко С.М. про залишення апеляційної скарги без розгляду, з підстав, встановлених п. 5 ч. 1 ст. 240 КАС України.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у справі № 440/7172/23, яке набрало законної сили 01.08.2023 року, предмет даного спору вирішено та позовні вимоги задоволено..

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року по справі № 440/7172/23, що набрало законної сили 01.08.2023 року, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку основного розміру пенсії на підставі довідки ГУНП в Полтавській області від 01.02.2023 року № 423/115/04/39-2023 про розмір грошового забезпечення станом на 01.09.2019 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок основного розміру пенсії з 01.10.2019 року на підставі довідки ГУНП в Полтавській області від 01.02.2023 року № 423/115/04/39-2023 про розмір грошового забезпечення станом на 01.09.2019 року та виплатити пенсію з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.04.2018 року у справі № 11-257заі18, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Верховний Суд, надаючи оцінку наявності підстав для застосування п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, наслідком якого є закриття провадження у справі, неодноразово, зокрема у постановах від 31.03.2021 року у справі № 240/6357/20, від 27.08.2021 року у справі № 580/3966/20, від 15.12.2020 року у справі № 804/5759/17, від 17.08.2022 року у справі № 520/9008/2020, зазначав, що закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові від 20.03.2024 року у справі № 320/225/23 позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність рішення постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

З рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у справі № 440/7172/23, вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом з тих підстав, що пенсійний орган відмовив у проведенні з 01.09.2019 року перерахунку основного розміру його пенсії на підставі довідки, виготовленої ГУНП в Полтавській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 01.02.2023 року № 423/115/04/39-2023, за прирівняною посадою поліцейського станом на вересень 2019 року.

Тобто, предметом спору у цій справі є перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки, виготовленої ГУНП в Полтавській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 01.02.2023 року № 423/115/04/39-2023, за прирівняною посадою поліцейського станом на вересень 2019 року.

В цій справі, представником позивача зазначено, що спірним є право позивача на перерахунок основного розміру пенсії 01.10.2019 року на підставі довідки, виготовленої ГУНП в Полтавській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 01.02.2023 року № 423/115/04/39-2023, за прирівняною посадою поліцейського станом на вересень 2019 року.

Отже, предмети та підстави позовів, а також склад учасників справи у справі № 440/7172/23 та у справі, що розглядається, є тотожні.

Колегія суддів зауважує, що під час зміни однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Стосовно клопотання представника позивача, що у даному випадку має місце підстава для залишення позову без розгляду, а саме: у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, колегія суддів зазначає, що судове рішення у справі № 440/7172/23 набрало законної сили, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що у даному випадку має місце існування у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що свідчить про необґрунтованість вказаного клопотання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування судового рішення та закриття провадження у справі.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 238, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Глушко Сергія Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року по справі 440/2017/23 скасувати.

Провадження у справі № 440/2017/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц