Справа № 620/11336/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Мельничука В.П., Оксененка О.М.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Догляд за взуттям» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Догляд за взуттям» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Догляд за взуттям» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100000/2023/000102/2 від 15.07.2023.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням товариство з обмеженою відповідальністю «Догляд за взуттям» звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04.12.2020 між позивачем (покупець) та XIAMEN SUNLIGHT IMP (продавець) укладено контракт №Е2101S009 з (додатковою угодою №1) про купівлю товарів в номенклатурі, обсязі і за цінами відповідно до доповнення, яке є невід`ємною частиною контракту (далі - специфікація). Товар поставляється на митну територію України (т. 1 а.с. 22-27).

Пунктом 1 вказаного контракту встановлено, що продавець згоден доставити і покупець згоден прийняти і заплатити за непродовольчу продукцію (надалі - товари) в номенклатурі, обсязі і за цінами відповідно до доповнення, яке є невід`ємною частиною контракту (далі - специфікація). Товар поставляється на митну територію України.

Пунктом 3.2 розділу 3 «Ціна контракту та порядок її оплати» контракту зазначено, що оплата товару, що поставляється, здійснюється на банківські реквізити продавця в доларах США в наступному порядку: передплата 100 відсотків згідно суми специфікації на протязі 10 робочих днів з дати підписання специфікації.

19.09.2022 між позивачем (покупець) та XIAMEN SUNLIGHT IMP (продавцем) укладено додаткова угода №1 до контракту №Е2101S009 від 04.12.2020, в якій загальну суму контракту збільшили до 500 000 доларів США (а.с.37-28).

14.07.2023 Київською митницею було прийнято до митного оформлення товар: інсектицидний побутовий засіб для захисту людей від комарів, з вмістом в якості діючої речовини: д-аллетрин, праллетрин; не містить озоно-руйнуючих речовин; не в аерозольній упаковці: MOSQUITO COILS (0,25%),спіралі, кількість - 2610 уп.(10шт./ кор. 60 кор/уп, 156600 коробок), Виробник XIAMEN SUNLIGHT IMP.&EXP.CO.,LTD. Торговельна марка Antimosquito. Країна виробництва CN та електронну митну декларацію № 23UA46U0.

На підтвердження заявленої митної вартості митному органу також було подано:

- контракт № E2101S009 від 04.12.2020;

- додаткова угода № 1 від 19.09.2022 до контракту № E2101S009 від 04.12.2020;

- інвойс № E2301S039 від 15.05.2023;

- автотранспортна накладна б/н від 06.07.2023;

- сертифікат про походження товару № 23С3502М349700021 від 26.05.2023;

- коносамент №UTRUST23050987 від 28.05.2023;

- довідка про транспортні витрати №060/7/23 від 06.07.2023.

14.07.2023 декларантом позивача отримано електронний запит митного органу, яким відповідач витребував: додаток (специфікацію) до зовнішньоекономічного договору (контракту); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару з відмітками банку; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (передбачені положеннями наказу МФУ від 24.05.2012 №599) та Законом №1955- IV; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову відповідно до вимог ст. 254 МКУ), висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини».

14.07.2023 декларантом направлено до відповідача лист №14/07/01, яким повідомлено, що декларантом додані всі наявні у нього документи, передбачені частинами 2-3 статті 53, статті 335 МК України.

Рішенням від 15.07.2023 №UA100000/2023/000102/2 Київською митницею скориговано митну вартість товару відповідно до статті 64 Митного кодексу України за резервним методом, яке ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на ідентичний/подібний товар, митне оформлення якого вже здійснено - митна декларація від 12.01.2023 №23UA72U5, в яких митна вартість такого ж товару становить 1,89 USD/кг (а.с. 42-43).

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не надано митному органу специфікацію, яка визначає номенклатуру, обсяг і ціну товару та є невід`ємною частиною контракту. Також, у митного органу були відсутні відомості щодо суми та оплати за товар, відповідно позивачем не виконані умови, передбачені частиною 2, 10, 21 статті 58 Митного кодексу України в частині документального підтвердження складових митної вартості та ціни, яка сплачена згідно умов пункту 3.2 контракту, а тому підстави для скасування спірного рішення та задоволення позову відсутні.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини 1 статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1 статті 51 Митного кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами 1, 2, 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 Митного кодексу України).

Згідно частин 1-3 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (частина 5 статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 5 статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частин 1-3 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

За приписами статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в України відповідно до режиму імпорт є метод за ціною договору (контракту), тобто за ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З системного аналізу норм чинного законодавства випливає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України заборонено.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, 14.07.2023 Київською митницею було прийнято до митного оформлення товар: інсектицидний побутовий засіб для захисту людей від комарів, з вмістом в якості діючої речовини: д-аллетрин, праллетрин; не містить озоно-руйнуючих речовин; не в аерозольній упаковці: MOSQUITO COILS (0,25%),спіралі, кількість - 2610 уп.(10шт./ кор. 60 кор/уп, 156600 коробок), Виробник XIAMEN SUNLIGHT IMP.&EXP.CO.,LTD. Торговельна марка Antimosquito. Країна виробництва CN та електронну митну декларацію № 23UA46U0.

Однак, рішенням від 15.07.2023 №UA100000/2023/000102/2 Київською митницею скориговано митну вартість товару відповідно до статті 64 Митного кодексу України за резервним методом, яке ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на ідентичний/подібний товар, митне оформлення якого вже здійснено - митна декларація від 12.01.2023 №23UA72U5, в яких митна вартість такого ж товару становить 1,89 USD/кг.

14.07.2023 декларантом позивача отримано електронний запит митного органу, яким відповідач витребував: додаток (специфікацію) до зовнішньоекономічного договору (контракту); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару з відмітками банку; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (передбачені положеннями наказу МФУ від 24.05.2012 №599) та Законом №1955- IV; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову відповідно до вимог ст. 254 МКУ), висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини».

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надані коносамент на перевезення морським транспортом від 28.05.2023 №UTRUST23050987 де перевізниками зазначені: морська лінія «Utrust Logistics Limited» та компанія «ICS LTD», товаротранспортна накладна для перевезення вантажним автомобілем (CMR) від 06.07.2023 № б/н де зазначений перевізник ТОВ «Джитранс», договір про надання транспортно-експедиторських послуг від 01.10.2021 №011021- 105, довідку про транспортні витрати від 06.07.2023 №060/7/23, рахунок на оплату від 06.07.2023 №2412 від ТОВ «Хілдом Логістікс».

Отже, позивач надав митному органу всі документи на підтвердження витрат на транспортування товару.

В той же час, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, пунктом 1 контракту від 04.12.2020 №E2101S009 передбачено що продавець доставляє, а покупець приймає та оплачує товар в номенклатурі, обсязі та за цінами відповідно до доповнення (специфікації), яке є невід`ємною частиною контракту.

Таким чином, з огляду на умови контракту специфікація має складатися на виконання умов контракту для визначення номенклатури, обсягу та ціни на товар, який постачається.

Проте, специфікацію, яка визначає номенклатуру, обсяг і ціну товару та є невід`ємною частиною контракту декларантом митному органу не надано.

Також, пунктом 3.2 розділу 3 «Ціна контракту та порядок її оплати» контракту від 04.12.2020 № Е2101S009 зазначено, що оплата товару, що поставляється, здійснюється на банківські реквізити продавця в доларах США в наступному порядку: передплата 100 відсотків згідно суми специфікації на протязі 10 робочих днів з дати підписання специфікації.

Отже, товар міг бути відправлений покупцю лише після його оплати і відповідно на момент митного оформлення товару покупець повинен був мати платіжні документи.

Колегія суддів зауважує, що у митного органу були відсутні відомості щодо суми та оплати за товар, відповідно не виконані умови, передбачені частиною 2, 10, 21 статті 58 Митного кодексу України в частині документального підтвердження складових митної вартості та ціни яка сплачена згідно умов пункту 3.2 контракту.

Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України обов`язковими (не додатковими) документами, які підтверджують митну вартість товарів, є - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Однак, банківських платіжних доручень, що стосуються оцінюваного товару декларантом митному органу не надано, що підтверджується переліком документів, вказаних у картці відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2023/000651.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з урахуванням відсутності достовірних відомостей щодо числових значень таких складових, митний орган не мав можливості визнати заявлену декларантом митну вартість, оскільки розрахунки можуть здійснюватися лише на основі достовірних та об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, як визначено частиною дев`ятою статті 58 МК України.

Вказане свідчить про те, що метод визначення митної вартості за ціною контракту не міг бути застосований.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючий орган під час винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені статями 52-64 МК України, а тому оспорюване рішення скасуванню не підлягає.

Доводи апелянта про надання до суду першої інстанції всіх документів, які підтверджують митну вартість товарів, колегія суддів оцінює критично, оскільки весь такий пакет не надавався митному органу.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому, аргументи апеляційної скарги позивача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Догляд за взуттям» залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Мельничук В.П.

Оксененко О.М.

Повний текст постанови виготовлений 15.07.2024.