Справа № 240/1718/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1718/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова Оксана Гнатівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

18 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати наказ командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 26.12.2023 №296 щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що підставою для винесення спірного наказу стали висновки службової перевірки про неповідомлення позивачем під час оформлення допуску до державної таємниці про наявність профілю в соціальній мережі «ВКонтакте» на ім`я « ОСОБА_2 ». З таким наказом позивач не погоджується, вважає його протиправним, оскільки з початком військової агресії російської федерації на початку 2014 року він взагалі не веде профілі в соціальних мережах, не вчиняв жодних дисциплінарних проступків і не порушував військової дисципліни.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваний наказ не містять жодної інформації про правопорушення, яке ставиться позивачу у провину, які саме службові обов`язки не виконав позивач та в чому полягає порушення військової дисципліни.

Позивач вважає хибними припущення суду першої інстанції щодо наявної загрози нацбезпеці України в умовах оголошеного воєнного стану в країні внаслідок вторгнення російської федерації тільки через неповідомлення позивачем про наявність сторінки в соцмережі «ВКонтакте».

Вказує, що позивача у порушенні ним вимог пункту 1 частини 2 статті 23 Закону України «Про державну таємницю» та статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, відповідачем не доведена.

Акцентує увагу на тому, що судом першої інстанції не було приділено належної уваги аргументам позивача стосовно того, що доповідна записка з відповідними висновками не може бути використана, як носій доказової інформації про обставини, що стали підставами для їх проведення, у випадку якщо відповідачем не доведено дотримання порядку проведення самої перевірки. Зазначає також про те, що в матеріалах справи відсутній, а відповідно відповідачем не було надано на розгляд суду документ (рапорт (доповідь)) про необхідність проведення перевірки або видання окремого доручення (доручення), розпорядження на її проведення з відповідною резолюцією командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, який єдиний на правах єдиноначальності має право видавати письмові накази у військовій частині НОМЕР_1 , із зазначенням відомостей про посадових осіб, яким доручається проведення перевірки, її мета та дата завершення.

01 липня 2024 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від відповідача. У поданому відзиві представник відповідача вказує, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки підполковник юстиції ОСОБА_1 в п.26 Переліку питань, на які пропонується надати відповідь для оформлення допуску до державної таємниці, вказав, що має профіль в соціальній мережі Fасеbоок, проте свідомо не проінформував щодо наявності профілів в інших соціальних мережах. Разом з тим, відповідно до наявної інформації в управлінні Служби безпеки України в Житомирській області, позивач окрім вказаного, має профіль в соціальній мережі ''ВКонтакте'' на ім`я '' ОСОБА_2 '' за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 який закріплений за його особистим номером телефону. Вищевказане підтверджено відібраними в нього поясненнями. Таким чином, відсутність допуску до державної таємниці у позивача, фактично обмежило (унеможливило) виконання службових обов`язків у військовому органі управління в районі виконання бойових завдань підрозділами Сил оборони України, оскільки більшість інформації щодо управління діями підрозділів, в органі військового управління циркулює з обмеженим доступом.

Зазначає, що оскаржуваний наказ від 26.12.2023 №296 винесений в межах наданих повноважень та узгоджуються з п.56 Дисциплінарного статуту та у визначені законодавством строки. Позивач має військове звання «підполковник юстиції», займає посаду помічника командира з правової роботи - начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_2 , що говорить про його досвід і достатнє знання обов`язків та прав військовослужбовців, в свою чергу, відповідач врахував всі ці обставини дисциплінарного правопорушення здійснене позивачем та можливі наслідки. При цьому, вибір одного з багатьох видів дисциплінарних стягнень, передбачених п.48 Дисциплінарного статуту, є правом відповідача та він самостійно обрав одне з кількох юридично допустимих рішень, враховуючи обставини та наслідки скоєння дисциплінарного правопорушення. Зауважує, що призначення службового розслідування є дискреційними повноваженнями командира та він самостійно обирає чи слід проводити таке розслідування чи ні.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді помічника командира начальника юридичної служби.

07.12.2023 року на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшов службовий лист (повідомлення) від управління Служби безпеки України в Житомирській області від 23.11.2023 №57/12588 дск.

В ході здійснення перевірки було встановлено, що підполковник юстиції ОСОБА_1 в пункті 26 Переліку питань, на які пропонується надати відповідь для оформлення допуску до державної таємниці, визначених додатком 5 до Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2013 №939 вказав, що має профіль в соціальній мережі Fасеbоок", проте не проінформував щодо наявності профілів в інших соціальних мережах.

Відповідно до наявної інформації в управлінні Служби безпеки України в Житомирській області, підполковник юстиції ОСОБА_1 окрім вказаного, має профіль в соціальній мережі ''ВКонтакте'' на ім`я '' ОСОБА_2 '' за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 який закріплений за його особистим номером телефону.

26.12.2023 року командувачем Десантно-штурмових військ Збройних Сил України видано наказ №296 про накладення на помічника командира начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_2 підполковника юстиції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення суворої догани за порушення вимог пункту 1 частини 2 статті 23 Закону України «Про державну таємницю», статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Вважаючи такий наказ відповідача протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем була проведена службова перевірка відносно позивача з метою уточнення причин і умов, що сприяли повідомленню недостовірних відомостей про себе під час оформлення допуску до державної таємниці, а саме: неповідомлення про сторінку в соцмережі «Вконтакте».

Суд першої інстанції вказав, що умовах оголошеного воєнного стану в країні внаслідок вторгнення російської федерації неповідомлення про наявність сторінки в соцмережі «Вконтакте» може становити загрозу нацбезпеці України і використовуватися ворожою стороною.

З огляду на викладене, в ході розгляду справи встановлено, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани прийнятий правомірно і з врахуванням всіх обставин справи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" №551-XIV від 24.03.1999 року затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно з положеннями ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Положеннями ч.3 ст.5 Дисциплінарного статуту регламентовано, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно з приписами абз.1 статті 45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно з п.п.1,3 ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та п.1 ст.4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів, наказів командирів.

У відповідності до ст.68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Положеннями ст.83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі ст.86 Дисциплінарного статуту, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

У відповідності до ст.97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з пунктами 26, 27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 07.12.2023 року на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшов службовий лист (повідомлення) від управління Служби безпеки України в Житомирській області від 23.11.2023 №57/12588 дск.

За наслідком вищезазначеного листа винесено наказ від 26.12.2023 року (а.с.13) про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

У відповідності до змісту оскаржуваного наказу, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося у зв`язку з тим, що він в пункті 26 Переліку питань, на які пропонується надати відповідь для оформлення допуску до державної таємниці, визначених додатком 5 до Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, не вказав, що має профіль в соціальній мережі «ВКонтакте» на ім`я ОСОБА_2 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 який закріплений за його особистим номером телефону. Наведені обставини також стали підставою для відмови у наданні допуску до державної таємниці.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 Закону України «Про державну таємницю», у наданні допуску до державної таємниці може бути відмовлено також у разі повідомлення громадянином під час оформлення допуску недостовірних відомостей про себе.

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів визначено затвердженим наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

У положеннях пункту 2 Порядку наведене тлумачення таких термінів, як службова перевірка та службове розслідування. Так, під службовою перевіркою розуміється комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення.

Службовим розслідуванням є комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Враховуючи зазначене вище слідує висновок, що проведення службового розслідування може бути призначено не у кожному випадку порушення виконавської дисципліни.

У розділі ІІ Порядку №608 вказані випадки, за яких службове розслідування може призначатися, і такі випадки стосуються невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до тяжких наслідків, чи завдали шкоди державі, а також в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Також у даному розділі передбачено випадки, коли службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Таким чином слідує, призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та підстав, які передбачають обов`язкове призначення службового розслідування, отже відсутні обов`язкові підстави для проведення службового розслідування.

Згідно з пунктами 1, 8, 9 Розділу VII Порядку №608 передбачено, що з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка.

Під час службової перевірки встановлюються: особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни; обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни; не виконані або неналежно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки; наявність чи відсутність події, з приводу якої призначалась перевірка.

У разі необхідності уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного правопорушення, за фактом якого проведено службову перевірку, та ступеня вини військовослужбовця за результатами службової перевірки може бути проведено службове розслідування.

Результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я посадової (службової) особи, яка призначила перевірку, та підписуються посадовою (службовою) особою, яка провела її одноособово, або головою комісії.

У доповідній записці зазначаються підстави та мета проведення службової перевірки, службові особи, які її проводили, вжиті заходи та отримані результати, висновки і пропозиції та інші відомості, необхідні для прийняття посадовою (службовою) особою, яка призначила перевірку, законного рішення.

Враховуючи вищезазначене слідує, що за своєю правовою природою висновок службового розслідування або доповідна записка є службовими документами, які фіксують факт проведення службового розслідування чи службової перевірки і є носіями доказової інформації про обставини, що стали підставами для їх проведення. Зафіксовані у висновку/доповідній записці обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в них висновки.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідачем була проведена службова перевірка відносно позивача з метою уточнення причин і умов, що сприяли повідомленню недостовірних відомостей про себе під час оформлення допуску до державної таємниці, а саме: неповідомлення про сторінку в соцмережі «ВКонтакте».

Так, перевіркою були встановлені обставини, передбачені ст.23 Закону України «Про державну таємницю». Зокрема, було встановлено факт неповідомлення про наявність у постійному користуванні ОСОБА_1 забороненого Указом Президента України №133/2017 від 15.05.2017 профіля російської соціальної мережі «ВКонтакте».

Отже, виявлені в ході перевірки обставини стали підставою для відмови позивачу у допуску до державної таємниці.

Рішення Управління Служби безпеки України в Рівненській області по скасуванню наданого допуску до державної таємниці

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 підтвердив наявність сторінки в соцмережі «ВКонтакте», однак при цьому вказав, що не повідомив про неї, оскільки у нього відсутній пароль доступу і ця соціальна мережа в Україні заборонена, а тому, на його думку, вказані обставини не можуть бути причиною притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Зазначені та інші аргументи позивача, як і про недостатню умотивованість оскарженого наказу, в аспекті спірних правовідносин ґрунтуються на помилковому тлумаченні ним законодавчих норм та правозастосовної практики і не доводять протиправність оспорюваного наказу.

Наведені позивачем доводи не спростовують фактичних обставин, які слугували підставою для позбавлення позивача допуску до державної таємниці, та, як наслідок, прийняття спірного наказу.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відсутність у позивача, за своєю посадою, допуску до державної таємниці, певним чином фактично обмежувало виконання службових обов`язків у військовому органі управління в районі виконання бойових завдань підрозділами Сил оборони України, а наявність сторінки в соцмережі "ВКонтакте" могла бути використано ворожою стороною та тим самим становити загрозу нацбезпеці України.

Апеляційний суд зауважує, що в умовах оголошеного воєнного стану в країні внаслідок вторгнення російської федерації, неповідомлення про наявність сторінки в соцмережі «Вконтакте» може сприяти й негативному впливу на довіру до Збройних Сил України.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 травня 2021 року у справі №460/3753/19.

Щодо дотримання строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності то виходячи з дати складання доповідної записки - 23.12.2023 року, оскаржений наказ від 26.12.2023 №2896 винесено в межах строку визначеного Дисциплінарним статутом.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани прийнятий правомірно і з врахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.