Справа № 420/10049/22
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/10049/22

Перша інстанція: суддя Хурса О. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі за позовом адвоката Драгомірової Олени Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 окремої авіаційної ескадрильї (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2023 року адвокат Драгомірова О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність, яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 29.08.2019 індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ), Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі Порядок № 1078), із визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року та березень 2018 року;

- зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.08.2019 із застосуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) січень 2008 року та березень 2018 року, відповідно до вимог Закону №1282-ХІІ та Порядку № 1078.

Окрім того, позивач просив, відповідно до статті 282 КАС України, зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог адвокат зазначає, що під час проходженні військової служби, її довірителю не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ).

Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період, адвокат посилається на абзац перший пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі Порядок №1078) щодо значення індексу споживчих цін у місяці в якому відбулося підвищення, який приймається за 1 або 100%.

Як указує адвокат, місяцем обчислення індексу споживчих цін за спірний період під час розрахунку індексації повинен бути січень 2008 року та березень 2018 року, оскільки на законодавчому рівні посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 та з 01.03.2018.

При цьому, посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, адвокат наголошує на тому, що повноваження державних органів, в даному випадку військової частини, щодо визначення місяця обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, не є дискреційними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року залучено до участі у справі у якості другого відповідача НОМЕР_2 окрему авіаційну ескадрилью (Військова частина НОМЕР_1 ), (далі ВЧ НОМЕР_1 ) та розпочато розгляд адміністративної справи спочатку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.01.2016 до 28.02.2018 без застосування місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.08.2019, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.08.2019, включно, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

У задоволенні вимог щодо встановлення судового контролю суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має беззаперечне право на виплату індексації грошового забезпечення за спірний період з і таке право прямо передбачене Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

При цьому, аналізом частини другої статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

Суд зауважив, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення нерозривно пов`язана із обізнаністю роботодавця із часом набуття права працівника на зазначені виплати, тобто є повноваженням відповідача.

Виходячи з положень Порядку № 1078, суд визнав, що для нарахування індексації грошового забезпечення за спірний період місяцем обчислення індексу споживчих цін є січень 2008 року та березень 2018 року, оскільки підвищення посадового окладу військовослужбовців відбулося з 01.01.2008 та з 01.03.2018.

Водночас суд відмовив в задоволені вимоги про зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду, з огляду на відсутність доказів того, що відповідач після набрання законної сили рішенням суду, не буде добровільно вживати заходи з метою виконання даного судового рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з прийнятим рішенням ВЧ НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та заперечує право позивача на індексацію грошового забезпечення у спірний період із застосуванням місяцем обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року та березень 2018 року.

Позиція скаржника зводиться до того, що у спірний період сума індексації грошового забезпечення позивача, визначена відповідно до вимог Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.

При цьому, скаржник зауважує, що у період з березня 2018 року по вересень 2019 року не виплачувалася оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації в розмірі 103 відсотка, а у період з 01.12.2018 по 29.08.2019 індексація позивачеві виплачувалася.

Також скаржник вважає, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до Порядку №1078 та Закону № 1282- ХІІ, належить до дискреційних повноважень відповідача, а тому відсутні підстави для зобов`язання військову частину здійснити розрахунок індексації з урахуванням базового місяця січень 2008 року та березень 2018 року.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції про задоволення його позовних вимог обґрунтованим та законним, у зв`язку з чим просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2024 суд витребував від ВЧ НОМЕР_1 наступні відомості:

- розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 29.08.2019 із зазначенням місяця обчислення індексу споживчих цін (базового місяця);

- довідку про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 29.08.2019 із зазначенням щомісячних сум, що виплачувалися останньому.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу Державної прикордонної служби України, зокрема, у НОМЕР_2 окремій авіаційній ескадрильї (ВЧ НОМЕР_1 ).

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.08.2019 №312-ОС майор ОСОБА_1 , начальник групи обслуговування та регламенту інженерно-авіаційної служби, звільнений у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) підпункту 2 пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як указує позивач, у період проходження служби, з 01.01.2016 по 29.08.2019, індексація грошового забезпечення виплачена не в повному розмірі.

Позивач, вважаючи, що відповідач невірно здійснив нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний період, звернувся до суду з цим позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції.

Так, з огляду на обсяг заявлених позовних вимог, під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, спірним є питання чи є порушеним право ОСОБА_1 на індексацію його грошового забезпечення за період з березня 2018 по день його звільнення, тобто до 29.08.2019.

Військова частина НОМЕР_1 вважає, що виконала свій обов`язок щодо нарахування та виплати індексації за період з 01.12.2018 по 29.08.2019, з урахуванням базового місяця березень 2018 року. Ненарахування та невиплату індексації ОСОБА_1 з березня 2018 року по вересень 2019 року, Військова частина НОМЕР_1 пояснює тим, що величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації в розмірі 103 відсотка

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.

Стосовно позовних вимог, що охоплює період з 01.01.2016 по 28.02.2018, колегія суддів враховує, що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, 26.01.2022 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі №400/1118/21, де висловив свою правову позицію щодо правильності визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.

У цій справі Верховний Суд змінив постанову суду апеляційної інстанції та зобов`язав нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 27.07.2017 по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).

Висновками для прийняття такого рішення слугувало наступне.

З аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ) убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Як відзначив Верховний Суд, аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Досліджуючи обставини, в якому місяці відбулося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців, суд касаційної інстанції звернувся до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було затверджено підвищені схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 указаної Постанови, вона набрала чинності з 01.01.2008.

З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався.

Наведена постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції дійшов висновку, що, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є місяцем обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Колегія суддів вважає, що наведене судове рішення ухвалено судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах, адже подібними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

За таких умов, доводи апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із визначенням місяцем обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення січень 2008 року необґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про задоволення позову у відповідній частині відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у справі №400/1118/21.

Відповідаючи на доводи скаржника стосовно того, що визначення базового місяця для розрахунку індексації належить до дискреційних повноважень останнього, які суд перебирати на себе не може, колегія суддів зазначає, що за усталеною практикою Верховного Суду дискреційними повноваженнями є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Верховний Суд у своїй практиці вказував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації.

Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 12 травня 2022 року у справі № 200/7006/21, від 31 травня 2022 року у справі № 400/4491/20.

Отже, колегія суддів вважає помилковими доводи скаржника про те, що визначення базового місяця для розрахунку індексації належить до компетенції останнього, які суд перебирати на себе не може.

Стосовно доводів скаржника про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.08.2019, колегія суддів зазначає таке.

Як вказано вище, згідно абзацу 2 пункту 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року - 100,0%, в червні 2018 року - 100,0%, в липні 2018 року - 99,3%, в серпні 2018 року - 100,0%, в вересні 2018 року - 101,9%, в жовтні 2018 року - 101,7%.

Отже величина індексу споживчих цін у період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року не перевищувала передбаченого пунктом 1-1 Порядку № 1078 порогу індексації у 103%.

Оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опублікований у листопаді цього ж року, то з огляду на положення пункту 1-1 Порядку № 1078 індексацію грошового забезпечення слід проводити з 01.12.2018, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відтак, колегія суддів зазначає, що у період з 01.03.2018 по 31.10.2018 підстави для виплати поточної індексації грошового забезпечення відсутні через те, що індекс споживчих цін не перевищує поріг у 103%.

З метою встановлення чи наявне у позивача право на виплату поточної індексації у період з 01.12.2018 по 29.08.2019, відповідно до положень статей 77, 80 КАС України та з огляду на доводи апеляційної скарги, суд витребував у відповідача розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 29.08.2019 із зазначенням місяця обчислення індексу споживчих цін (базового місяця);

- довідку про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 29.08.2019 із зазначенням щомісячних сум, що виплачувалися останньому.

На виконання ухвали суду 15.07.2024 на адресу апеляційного суду ВЧ НОМЕР_1 направила клопотання про долучення доказів до якого надала розрахунок нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з березня 2018 року по вересень 2019 року.

Згідно вказаного розрахунку, позивачу у період з грудня 2018 року по серпень 2019 року виплачувалася так звана поточна індексація грошового забезпечення, яка виплачується у випадку перевищення порогу індексації в розмірі 103 %, при цьому базовим місяцем відповідач під час розрахунку індексації грошового забезпечення позивачеві застосовував березень 2018 року.

У період з березня 2018 року по грудень 2018 індексація не виплачувалася внаслідок не перевищення порогу інфляції у 103% .

За таких підстав, колегія суддів доходить висновку, що заявлені в позовній заяві ОСОБА_1 вимоги щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення із застосуванням місяцем обчислення індексу споживчих цін березень 2018 року є безпідставними, оскільки право позивача не є порушеним.

Згідно положень частини 5 статті 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Частина 1 статті 2 КАС України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З вищенаведених норм законодавства вбачається, що захисту в адміністративному судочинстві підлягають лише та виключно порушені права, свободи та інтереси позивача.

З огляду на те, що апеляційній суд встановив, що права ОСОБА_1 на виплату поточної індексації за період з 01.03.2018 по 29.08.2019 із застосуванням місяця обчислення індексу споживчих цін березень 2018 року не є порушеними, заявлений позов в цій частині не може бути задоволений.

Також колегія суддів зауважує, що під час звернення до суду за захистом порушених прав щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.08.2019 ОСОБА_1 не заявляв вимог про нарахування та виплату йому індексації - різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.08.2019, включно, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078. Окрім того, не наводив правових підстав для її виплати.

Водночас, за результатами розгляду цього спору суд першої інстанції, розглянув та задовольнив вимоги, які не були заявлені.

Варто відзначити, що в силу положень частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.

Отже, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 29.08.2019.

Втім, з огляду на те, що в іншій частині доводи апеляційної скарги визнані колегією суддів необґрунтованими, колегія суддів задовольняє скаргу частково.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині, є, зокрема, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.08.2019 із прийняттям нового рішення про відмову в їх задоволенні.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року скасувати, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_3 стосовно невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.08.2019, а також про зобов`язання її нарахувати та виплатити із застосуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року

Ухвалити, у скасованій частині, нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні вищенаведених позовних вимог.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 17.07.2024.