Справа № 580/1650/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1650/24 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Маринчак Н.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про:

визнання протиправним і скасування рішення відповідача-2 від 31.08.2023 № 14 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

зобов`язання відповідача 1 зарахувати йому до загального страхового стажу період навчання в Черкаському середньому професійно-технічному училищі №22 з 01.09.1983 до 20.07.1986 та призначити з 23.08.2023 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до підп. «б» ст.13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020;

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначено про те, що відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи за його фактичної наявності та підтвердженості, що порушує право на призначення пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, відповідно до заяви ОСОБА_1 від 23.08.2023 зарахувати до загального страхового стажу період його навчання в Черкаському середньому професійно-технічному училищі №22 з 01.09.1983 до 20.07.1986 та призначити йому з 23.08.2023 пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі Списком №2 відповідно до підп. «б» ст.13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 17.07.2024.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23.08.2023 позивач звернувся заявою до відповідача1, а саме, Смілянського відділу обслуговування громадян, в якій просив призначити йому пенсію за віком за Списком №2. Вказана заява прийнята 23.08.2023 і зареєстрована за № 4391. До заяви додав перелік документів.

Дана заява за принципом екстериторіальності була передана до відповідача-2.

31.08.2023 відповідач 2 прийняв рішення № 14 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу. У рішенні зазначив, що станом на 23.08.2023 вік заявника 54 роки 11 місяців 22 дні, загальний стаж роботи - 25 років 1 місяць 27 днів, з них на роботах в шкідливих умовах за Списком №2 - 23 роки 2 місяці 7 днів. Право на призначення пільгової пенсії відповідно до п. 2.2 ст. 114 Закону відсутнє. У призначенні пенсії відповідно до п. 2.2 ст. 114 Закону відмовлено у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи.

Листом від 31.08.2023 № 2300-0210-8/57782, відповідач 1 на заяву позивача від 23.08.2023 повідомив про прийняте рішення відповідачем 2.

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що пенсійним органом безпідставно не було враховано рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 щодо порядку застосування норм Закону № 1788-XII, а саме, щодо права на пенсію пільгових умовах чоловіків після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Суд врахував, що відповідач 2 у спірному рішенні зазначив, що станом на 23.08.2023, загальний стаж роботи позивача становить 25 років 1 місяць 27 днів, з них на роботах в шкідливих умовах за Списком №2 - 23 роки 2 місяці 7 днів. Отже, позивач мав достатній стаж роботи, у т. ч. пільговий, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги. Позивач навчався в Черкаському середньому професійно-технічному училищі № 22 м.Черкаси та 20.07.1986 закінчив повний курс з одержанням середньої освіти за професією машиніст шляхобудівельних машин широкого профілю, що підтверджується копією диплому НОМЕР_2 та записом в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 . Надалі, а саме 18.07.1986, тобто, відразу після закінчення вказаного навчального закладу влаштувався працювати на Мало-Бузуківський гранкар`єр машиністом бульдозеру ІV розряду. Урахувавши вказані вище норми Закону та зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що період його навчання з 01.09.1983 до 20.07.1986 в Черкаському середньому професійно-технічному училищі №22 має врахуватися відповідачами в загальний страховий стаж.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, адже на момент звернення позивачу виповнилось 54 роки 11 місяців 22 дні, загальний страховий стаж складає 25 років 01 місяць 27 днів, з них стаж за Списком №2 - 23 роки 02 місяці 07 днів, водночас, позивач та суд безпідставно посилались на статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, яка є недіючою при призначенні пенсії на пільгових умовах, адже Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набув чинності з 01.04.2015, було збільшено стаж роботи до 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. У подальшому Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни до Законів №1788-ХІІ та №1058-VI, відповідно до яких, питання визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугою років також передано в сферу застосування лише Закону №1058-VI.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Для єдності умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих 5 листопада 1991 року Верховна Рада України ухвалила Закон №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII). Статтею 2 вказаного Закону передбачено види державних пенсій: трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п.1.8 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з приписами ст. 12 Закону № 1788-XII, право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачені в ст. 13 зазначеного Закону.

Відповідно до положень пункту «б» ч.1 ст.13 Закону № 1788-XII, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Також, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулює Закон України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV). Питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників врегульоване в ст.114.

Зокрема, відповідно до змісту частини першої цієї статті, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з приписами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Вказані вище норми чинні у зв`язку з ухваленням 3 жовтня 2017 року Верховною Радою України Закону № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За положеннями ст. 12 Закону № 1788-XII, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Слід звернути увагу на те, що відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованим зазначення судом першої інстанції про те, що Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку з чим, вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Тож, пенсійним органом безпідставно не було враховано рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 щодо порядку застосування норм Закону №1788-XII, а саме, щодо права на пенсію пільгових умовах чоловіків після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

У спірному рішенні зазначено, що станом на 23.08.2023, загальний стаж роботи позивача становить 25 років 1 місяць 27 днів, з них на роботах в шкідливих умовах за Списком №2 - 23 роки 2 місяці 7 днів.

Отже, з наведеного слідує, що позивач мав достатній стаж роботи, у т. ч. пільговий, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, відповідно до змісту п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Колегія суддів погоджується із зазначенням судом першої інстанції про те, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивач навчався в Черкаському середньому професійно-технічному училищі № 22 м.Черкаси та 20.07.1986 закінчив повний курс з одержанням середньої освіти за професією машиніст шляхобудівельних машин широкого профілю, що підтверджується копією диплому НОМЕР_2 та записом в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 . Надалі, а саме 18.07.1986, тобто, відразу після закінчення вказаного навчального закладу влаштувався працювати на Мало-Бузуківський гранкар`єр машиністом бульдозеру ІV розряду.

Тож, на переконання колегія суддів, суд першої інстанції мав підсатви для висновку, що період його навчання з 01.09.1983 до 20.07.1986 в Черкаському середньому професійно-технічному училищі №22, має врахуватися відповідачами в загальний страховий стаж позивача.

А отже, для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст. 2 КАС України, щодо ефективного способу повного захисту порушеного права позивача, є зобов`язання відповідача2, що безпосередньо порушив заявлене право, у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, відповідно до заяви позивача від 23.08.2023 зарахувати до загального страхового стажу період навчання позивача в Черкаському середньому професійно-технічному училищі №22 з 01.09.1983 до 20.07.1986 та призначити йому з 23.08.2023 (дата звернення до відповідача про призначення пенсії) пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №2 відповідно до підп. «б» ст.13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Н.Є. Маринчак