Справа № 400/8895/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/8895/23

Категорія:106030000 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 13.03.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 22 червня 2023 року по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць січень 2008 року;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 22 червня 2023 року по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць січень 2008 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що при звільненні з військової служби йому не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі №400/998/21, зокрема, зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року, з врахуванням базового місяця січень 2008 року. Відповідачем 22 червня 2023 року на виконання вказаного рішення суду виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 77 935,19 грн., однак в порушення ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ) відповідач не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що оскільки основною умовою виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати саме нарахованих доходів, а не грошового забезпечення. Також відповідач зазначив, що на військовослужбовців не поширюються норми КЗпП. Оскільки індексація не є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, відсутні підстави для проведення їх компенсації.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць січень 2008 року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року.

В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- на військовослужбовців, які проходять військову службу у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, норми ст.ст. 47, 116 та інших статей КЗпП України, на які посилається позивач, не поширюються;

- у військовому законодавстві гарантування своєчасного розрахунку при звільненні забезпечується не за рахунок відповідальності власника (підприємства) у вигляді виплати компенсації громадянам втрати частини доходів, а за рахунок надання військовослужбовцю права продовжувати службу та отримувати грошове забезпечення протягом відповідно часу. Тобто механізм гарантування своєчасного розрахунку при звільненні з військової служби спеціальним законодавством передбачений, цей механізм має свої відмінності, а тому доводи позивача про неврегульованість спеціальним законом вказаного питання є безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30 серпня 2018 року №7-РС позивач звільнений з військової служби в запас і відповідно до п. 6 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 20 вересня 2018 року №216 позивач з 20 вересня 2018 року виключений з списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Під час проходження служби та на день звільнення з в/ч НОМЕР_1 позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі №400/998/21, зокрема зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

22 червня 2023 року в/ч НОМЕР_1 на виконання вищезазначеного рішення суду перераховано на картковий рахунок позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року, з урахуванням виплачених сум, в сумі 77 935,19 грн.

Однак, на переконання позивача, відповідач повинен був здійснити виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації, в зв`язку з чим 30 червня 2023 року звернувся з заявою, однак відповіді не отримав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на виконання постанови суду провів позивачу виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року лише 22 червня 2023 року в сумі 77 935,19 грн., тоді як звільнено позивача з 18 вересня 2018 року.

З урахуванням наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений у цій справі період у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати (грошового забезпечення), суд першої інстанції дійшов висновку, що така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, ч.4 ст. 78 КАС України, ст.ст. 2, 4, 7 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Постановою Кабінету Міністрів від 21 лютого 2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" (далі Порядок №159), компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі сум індексації грошових доходів громадян. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі страхові виплати, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Предметом спору у справі, що розглядається, є нарахування та виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням виплати індексації грошового забезпечення позивача.

Так, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі №400/998/21 зобов`язано в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Зазначене судове рішення є преюдиційним для справи, що розглядається.

У контексті обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

За обставинами справи, недоплачені суми індексації за період 2016-2018 року відповідач виплатив ОСОБА_1 на виконання рішення у справі №400/998/21 лише 23 червня 2023 року, тобто з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення більше ніж на один місяць. Викладене є підставою для отримання позивачем компенсації втрати частин доходу.

Відповідно приписів ст. 7 Закону №2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Отже законодавець передбачив можливість прийняття рішення по стягненню суми компенсації окремо від стягнення суми основного боргу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частин доходу у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за 2016-2018 роки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові у справі №200/15033/21 від 06 березня 2024 року.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 липня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.