Справа № 603/372/24
Суддя: Галіян І. М.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/372/24
Провадження №2-а/603/17/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микулич І. В., звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУНП в Тернопільській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 340386 від 22.05.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 22.05.2024 року поліцейським ПОГ СВГ ВП ПП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Антонюком П. Я. винесено вищевказану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він здійснив стоянку транспортним засобом Volkswagen Passat ближче 30 м до посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 (е) Правил дорожнього руху (далі ПДР). Вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, незаконною та такою, що винесена з порушенням вимог КУпАП. Позивач вказує, що він не порушував ПДР, оскільки його автомобіль був зупинений при з`їзді з головної дороги по вул. Галицькій в м. Бучач з правої сторони (напрямок руху Тернопіль Івано-Франківськ), поблизу магазину «АТБ». Водночас відстань автомобіля до місця, яке поліцейський вважав зупинкою маршрутного транспорту становить більше 30 метрів, хоча сам посадковий майданчик, як елемент зупинки, відсутній, а тротуар, розміщений вздовж вулиці, не може бути посадковим майданчиком. Також поліцейським не взято до уваги факт відсутності дорожнього знаку 5.45.1 «Пункт зупинки автобуса», який позначає початок посадкового майданчика автобуса, що рухається за встановленим маршрутом. Окрім того, вказує, що поліцейський не проводив жодних замірів та не встановлював дійсну відстань від його автомобіля до місця, яке він вважав посадковим майданчиком. Таким чином, вважає, що працівником поліції не у повній мірі з`ясовано обставини справи, а також не зібрано доказів на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. З огляду на наведені обставини просить скасувати зазначену постанову.

У відзиві на позовну заяву відповідач ГУНП в Тернопільській області просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскаржувану постанову серії ББА № 340386 від 22.05.2024 року вважають правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Поряд з цим відповідач зазначає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що він в с. Горинка на дорозі М19, 271 км, здійснив зупинку транспортного засобу DAF FT CF 85.360, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.9.е ПДР.

Не погоджуючись із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, адвокат Микулич І. В. в письмових запереченнях зазначив, що поліцейським не надано жодного доказу, який би підтверджував вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. Окрім того, з долученого до відзиву відеозапису не вбачається, що поліцейський здійснював будь-які заміри з метою встановлення факту зупинки транспортного засобу позивача ближче 30 м до посадкового майданчика. Більш того, на вказаному відеозаписі взагалі не зафіксовано ні вказаного посадкового майданчика, ні відповідного дорожнього знаку. Представник позивача також звертає на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на обставини, які не відповідають дійсності.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Микулич І. В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду письмову заяву, в якій просить задовольнити позов та розглянути справу за їхньої відсутності.

Відповідач ГУНП в Тернопільській області не забезпечили явку представника в судове засідання, у відзиві на позовну заяву просять розгляд справи здійснювати за відсутності їхнього представника.

Судом встановлено, що 22.05.2024 року ПОГ СВГ ВП ПП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області старший лейтенант поліції Антонюк П. Я. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 340386, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 22.05.2024 року об 11 год 40 хв, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Бучач по вул. Галицькій, 10 (автостанція), здійснив стоянку ближче 30 м до посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9.е ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як вбачається з ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, у тому числі, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У силу ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху, серед іншого, зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 15.9.е ПДР передбачено, що зупинка забороняється, зокрема, ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Початок посадкового майданчика автобусу, що рухається за встановленим маршрутом позначається знаком 5.45.1 «Пункт зупинки автобуса» (Розділ 33 ПДР).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (п. 1 ч. 1 ст. 40 вказаного Закону).

У відзиві на позовну заяву відповідач ГУНП в Тернопільській області зазначає, що факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується відео-доказами, долученими до відзиву.

Однак з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського 2-2-c0a58750-32f3-11ef-b09d-fbe45acf6210 вбачається лише момент повідомлення ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення та процес оформлення поліцейським адмінматеріалів за ч. 1 ст. 122 КУпАП. На вказаному відеозаписі не зафіксовано ні посадковий майданчик, поблизу якого начебто зупинився позивач, ні здійснення поліцейським вимірювань відстані між транспортним засобом ОСОБА_1 і відповідним посадковим майданчиком. Окрім того, вказаним відеозаписом не підтверджується і факт наявності знаку 5.45.1 «Пункт зупинки автобуса» поблизу місця зупинки позивача.

Як вбачається зі змісту п. 7 оскаржуваної постанови, поліцейським зазначено, що до постанови додаються фото на службовому планшеті. Однак відповідних фотознімків відповідачем суду не надано.

Інших доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.

Суд, окрім того, звертає увагу відповідача на те, що, заперечуючи викладені у позові доводи ОСОБА_1 , ГУНП в Тернопільській області посилається на обставини, які не мають стосунку до цієї справи та не відповідають даним, викладеним в постанові серії ББА № 340386 від 22.05.2024 року (як то, місце вчинення правопорушення, транспортний засіб позивача, факт його зупинки поліцейськими тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи. Водночас суд не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не підтверджується належними та достатніми доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 340386 від 22.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження в справі закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

Оскільки при зверненні до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача ГУНП в Тернопільській області на користь позивача слід стягнути судовий збір у вищевказаному розмірі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 139, 246, 255, 286 КАС України, ст. ст. 251, 258, 280, 283 КУпАП, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 340386 від 22.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, .

Головуючий суддя І. М. Галіян