Справа № 500/2645/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2645/24

10 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Мельничук Іванни Ігорівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Мельничук Іванни Ігорівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою виконання рішення суду позивач звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Мельничук Іванна Ігорівна.

Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 12 квітня 2024 року за № 72570110 Державним реєстратором Мельничук І.І, було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, а відтак і у виконанні рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06 грудня 2022 року в справі № 607/6195/22.

Позивач вважає, що рішення Державного реєстратора від 12.04.2024 року за № 72570110 про відмову в проведенні реєстраційних дій є протиправним та таким, що суперечить вимогам Закону, а викладені в рішенні Державного реєстратора обставини не дають жодних підстав Державному реєстратору у відмові у проведенні реєстраційних дій щодо виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду 06 грудня 2022 року в справі № 607/6195/22.

Ухвалою суду від 01.05.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача на поштову адресу суду 20.05.2024 року надіслано пояснення по даній справі.

Ухвалою суду від 28.05.2024 року ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 13.06.2024 року о 12:00 год.

Ухвалою суду від 13.06.2024 року відкладено розгляд справи на 10.07.2024 року о 11:00 год.

Учасники справи подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому враховуючи положення статей 194, 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

06 грудня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом було прийнято рішення в справі № 607/6195/22 , яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», третя особа Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області та вирішено:

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:3709, яка належить ОСОБА_2 , площею 1,8167 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області.

Скасувати реєстрацію в Державному земельному кадастрі про право власності та речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:3709, яка належить ОСОБА_2 , площею 1,8167 га. та одночасно припинити (скасувати) речове право на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Закрити (скасувати) розділ у Державному реєстрі прав на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:3709, яка належить ОСОБА_2 , площею 1,8167 га.

Зобов`язати Державне підприємство «Тернопільським науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виготовити технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_2 , з урахуванням її місця розташування відповідно до списку громадян, яким передані у приватну власність земельні частки (паї) за рахунок земель сільськогосподарського ТВ «Поділля», відповідно до рішення Великоберезовицької селищної ради від 28 лютого 2001 року за № 132 та провести її реєстрацію в Держгеокадастрі.

З метою виконання даного рішення суду позивач звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_3 .

Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 12 квітня 2024 року за № 72570110 Державним реєстратором ОСОБА_3 , було відмовлено в проведенні реєстраційних дій , а відтак і у виконанні рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06 грудня 2022 року в справі № 607/6195/22 зазначивши наступне.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за. індексним номером 374021577 від 12.04.2024 року вбачається, що 04.07.2017 року державним реєстратором Захарків Іриною Юріївною, Тернопільської районної державної адміністрації прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер рішення 36040437 від 07.07.2017 року, відкрито розділ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 252, тип об`єкта земельна ділянка кадастровий номер :01:001:3709, власник ОСОБА_2 . Документи, що подані для державної реєстрації є: державний акт на право власності на землю серії РІ № 678819, дата документа: 02.04.2001 року, видавник: Великоберезовицька селищна рада народних депутатів та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серія та номер НВ- 017, дата документа: 14.06.2017 року, видавник: Відділ у Тернопільському районі міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Також Державний реєстратор посилається на - пункт 40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, абзац 2 частини 3 статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та пункт 1 частини сьомої статті 37 цього закону.

Не погодившись із даним рішенням відповідача позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 7 статті 14 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею (в даному випадку - скасування державної реєстрації земельної ділянки), закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Згідно пункту першого статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( надалі Закон), за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Відповідно до пункту третьої статті 26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У відповідності до пп. дев`ятого пункту першого статті 27 Закону підставою для державної реєстрації прав є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, Майбутній об`єкт нерухомості.

Згідно п.п. першого п. другого статті 27 Закону державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.,

Стаття 26 Закону містить вичерпний перелік підстав згідно яких Державний реєстратор відмовляє в державній реєстрації прав , однак відповідач у своєму рішенні від 12 квітня 2024 року за № 72570110 про відмову в проведенні реєстраційних дій на жодний пункт вказаної статті не посилається, що дає підстави вважати протиправними дії державного реєстратора щодо відмови в проведенні реєстраційних дій у виконанні рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.12.2022 року в справі № 607/6195/22.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, про захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідками (схожі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 22), судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним в пункті 58 постанови від 26.01.2021 року у справі № 522/1528/15-ц та пункті 23 постанови від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникла необхідність повторно звернення до суду.

Конституційний Суд України зазначав, що виконання судового рішення є невідокремним складником права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18- рп/2012); обов`язкове виконання судового рішення є доконечною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та поновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам „верховенства права" (правовладдя) та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист [перше речення абзацу восьмого, абзац чотирнадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(ІІ)/2019].

Також Конституційний Суд України вказує, що „Конституція України закріпила основні засади судочинства . Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист1 (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011); „гарантуючи відповідно до частини першої статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків" (абзац восьмий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 червня 2019 року № 4- р/2019).

У Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України вважає, що держава, виконуючи свій головний обов`язок - утвердження і забезпечення прав і свобод людини (частина друга статті 3 Конституції України), - повинна не тільки утримуватися від порушень чи непропорційних обмежень прав і свобод людини, але й вживати належних заходів для забезпечення можливості їх повної реалізації кожним, хто перебуває під її юрисдикцією; з цією метою законодавець та інші органи публічної влади мають забезпечувати ефективне правове регулювання, яке відповідає конституційним нормам і принципам, та створювати механізми, необхідні для задоволення потреб та інтересів людини (перше, друге речення абзацу першого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Відтак, суд вважає, що рішення Державного реєстратора від 12.04.2024 року за № 72570110 про відмову в проведенні реєстраційних дій є протиправним та таким, що суперечить вимогам Закону, а викладені в рішенні Державного реєстратора обставини не дають жодних підстав Державному реєстратору у відмові у проведенні реєстраційних дій щодо виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду 06 грудня 2022 року в справі № 607/6195/22.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1211.20 грн. згідно квитанції від 25.04.2024 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Мельничук Іванни Ігорівни щодо прийняття рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 12 квітня 2024 року № 72570110.

Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Мельничук Іванну Ігорівну виконати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06 грудня 2022 року в справі № 607/6195/22 в частині закриття (скасування) розділу у Державному реєстрі прав на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:3709 ОСОБА_2 площею 1,8167 га.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок, відповідно до квитанції від 25 квітня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 12 липня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Державний реєстратор прав на нерухоме майно Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Мельничук Іванна Ігорівна (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.