Справа № 120/2266/24
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 липня 2024 р. Справа № 120/2266/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гуравської Валентини Юріївни до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гуравської Валентини Юріївни до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №30 від 16.11.2023 року про відмову у призначенні пенсії.

Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач (2) просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, оскільки для призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач не має необхідних 12 років і 6 місяців пільгового стажу роботи за Списком № 2, а для призначення пенсії за віком заявник не досяг пенсійного віку 60 років та не має необхідних 30 років страхового стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у відзиві на позовну заяву (вх.№29718/24), також просило у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняте законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, визначеного статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

10.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято рішення №30 від 16.11.2023 року, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки на момент звернення у позивача відсутнє право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Із наведеного рішення вбачається, що до страхового стажу не враховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 періоди роботи в Російській Федерації з 30.01.1995 року по 31.12.1996 року, з 01.01.1997 року по 31.12.2000 року, з 01.01.2001 року по 12.03.2001 року, з 31.07.2001 року по 22.08.2002 року, у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 року Російською Федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Крім того зазначено, що стаж на роботах із шкідливими умовами праці за Списком №2 відсутній, оскільки довідка від 05.07.2021 року №10/87 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній, видана ВАТ "Вінницький завод "Кристал", містить підпис начальника загального відділу, а не керівника кадрової служби, що передбачено формою довідки згідно додатку 5 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 від 12.08.1993 року. В довідці пільговий період роботи зазначено двома періодами, які перетинаються: з 01.04.1988 року по 31.12.1991 року та з 01.04.1987 року по 31.12.1991 року.

Також, до розгляду не прийняті довідки від 04.10.2021 року №651/к, від 07.10.2021 року №652/к видані АТ "Московський ювелірний завод" за період роботи з 30.01.1995 року по 31.12.1996 року, оскільки вони стосуються періодів роботи на підприємстві Російської Федерації після 01.01.1992 року.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).

Закон № 1788-ХІІ був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.

З 01 січня 2004 року набув чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом ХІV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: "на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

Відповідно до статті 12 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Однак, згідно з пунктом "б" статті 13 в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, чоловікам з 55 років до 60 років.

Таке правове регулювання існувало до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року № 1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII".

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини вказаного рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини вказаного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, з 23.01.2020 року в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій працівникам, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 , а саме: пункт "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до прийняття Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII.

Враховуючи те, що норми вищезазначених законів регулюють одне і те ж коло відносин, та явно суперечать один одному, суд приходить до висновку, що таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 21.04.2021 року №360/3611/20.

У рішенні від 21.04.2021 (справа №360/3611/20 адміністративне провадження №Пз/9901/32/20) Верховний Суд вказав на обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права: а) позивач - особа, яка: звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"; на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років; набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"; б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає пункт "б" статті 13 Закону №1788-XII, у редакції до внесення змін Законом №213-VIII положення якого визнано неконституційними, який передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач досяг необхідного віку для призначення такої пенсії.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17, від 25 лютого 2021 року у справі № 683/3705/16-а.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 у період:

- з 01.04.1987 року по 19.01.1995 року працював гранувальником алмазів в діаманти на Вінницькому заводі "Кристал";

- з 30.01.1995 року по 31.12.1996 року працював гранувальником алмазів в діаманти в ЗАТ "Руиз Даймондс Лимитед";

- з 01.01.1997 року по 31.12.2000 року працював гранувальником алмазів в діаманти в ТОВ "Елдиам";

- з 01.01.2001 року по 12.03.2001 року та з 31.07.2001 року по 22.08.2002 року працював гранувальником алмазів в діаманти в ТОВ "Шарон".

Суд зазначає, що вказані записи в трудовій книжці не містять помилок, неточностей, підтирань чи виправлень.

В матеріалах справи також містяться довідки підтверджуючі умови праці, необхідні для призначення дострокової пенсії і повну зайнятість №10/87 від 05.07.2021 року, №652-к від 07.10.2021 року, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії вх.№98 від 02.07.2021 року, вх.№99 від 02.07.2021 року, №651/к від 07.10.2021 року, з яких вбачається, що за позивача сплачено страхові внески та інші обов`язкові платежі, розрахункові листи та довідка щодо реорганізації АТ "Вінницький завод "Кристал".

Як на підставу для не зарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи позивача з 30.01.1995 року по 31.12.1996 року, з 01.01.1997 року по 31.12.2000 року, з 01.01.2001 року по 12.03.2001 року, з 31.07.2001 року по 22.08.2002 року, на посаді гранувальника алмазів в діаманти, відповідач (2) в оскаржуваному рішенні вказав, що Російська Федерація припинила участь у угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

На переконання суду такі доводи пенсійного органу є неприйнятними, адже у силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі Російської Федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж нею набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, суд зазначає, що надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція відповідача (2) суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

А тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що хоча і Російська Федерація припинила участь у вказаній Угоді, натомість у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

При цьому суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Аналогічних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах №120/7231/23 від 12 лютого 2024 року, №600/5373/23-а від 07 травня 2024 року та №120/14212/23 від 27 травня 2024 року.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу, що дає право на дострокове призначення пенсії періоду роботи у ВАТ "Вінницький завод "Кристал", оскільки довідка від 05.07.2021 року №10/87 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній, містить підпис начальника загального відділу, а не керівника кадрової служби, то суд зазначає наступне.

Довідка ВАТ "Вінницький завод "Кристал" від 05.07.2021 року №10/87 /а.с. 20/ про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній містить підпис керівника, В.о. головного бухгалтера та скріплена печаткою підприємства, а тому відомості зазначені у ній у суду не викликають сумнівів.

При цьому, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

В свою чергу, суд зазначає, що записи про спірний період роботи позивача здійснені в трудовій книжці з дотриманням правил її заповнення та містять всі необхідні відомості, зокрема дати початку та закінчення та реквізити наказів, які слугували підставою для внесення відповідних записів, а тому не викликають сумнівів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №30 від 16.11.2023 року про відмову у призначенні пенсії є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, суд констатує, що на момент звернення до відповідача (1) із заявою про призначення пенсії (10.11.2023) позивач досяг віку 57 років, його пільговий стаж роботи за Списком №2 становить більше 12 років 6 місяців, загальний страховий стаж складає більше 30 років, що на переконання суду, є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пільгової пенсії відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на дострокове призначення пенсії періоди роботи з 01.04.1988 року по 19.01.1995 року, з 30.01.1995 року по 31.12.1996 року, з 01.01.1997 року по 31.12.2000 року, з 01.01.2001 року по 12.03.2001 року, з 31.07.2001 року по 22.08.2002 року на посаді гранувальника алмазів в діаманти і призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 10.11.2023 року (дата звернення позивача із заявою за призначенням пенсії).

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що спірне рішення №30 від 16.11.2023 року прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №30 від 16.11.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на дострокове призначення пенсії періоди роботи з 01.04.1988 року по 19.01.1995 року, з 30.01.1995 року по 31.12.1996 року, з 01.01.1997 року по 31.12.2000 року, з 01.01.2001 року по 12.03.2001 року, з 31.07.2001 року по 22.08.2002 року на посаді гранувальника алмазів в діаманти і призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 10.11.2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач (1): Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, );

Відповідач (2): Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович