Справа № 344/6465/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 344/6465/24 пров. № А/857/12867/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2024 року (головуючий суддя Атаманюк Б.М., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №1668003 від 16.03.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 126 КУпАП.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Постанову поліцейського 2 роти Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Штигар Степана Михайловича серії ЕНА №1668003 від 16.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП скасовано, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції в Івано-Франківській області () на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України оскаржив його в апеляційному порядку, вважає його незаконним та необгрунтованим, просить скасувати таке та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивач керував транспортним засобом під час комендантської години, а працівники поліції не мали інформації про наявність у нього перепустки, що дозволяє рух під час комендантської години, то зупинка транспортного засобу позивача працівниками поліції під час комендантської години є цілком правомірною. Водночас, наявність у позивача перепустки, що дозволяє рух під час комендантської години, не звільняє його, як водія, пред`явити на вимогу поліцейського документи визначені пунктом 2.1 ПДР та статтею 16 Закону України «Про дорожній рух».

Вважає, що поліцейський діяв правомірно, оскільки має право вимагати у водія надати для перевірки договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів незалежно від вчинення останнім порушень ПДР або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, у якій брав участь водій.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна не скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою ЕНА № 1668003 від 16.03.2024 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн, за те, що 16 березня 2024 року о 02 год. 06 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки BMW 5231, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Івасюка, м. Івано-Франківськ без чинного страхового поліса обов`язкової страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (а.с.5).

Згідно копії полісу №218298353 транспортний засіб автомобіль марки BMW 5231, номерний знак НОМЕР_1 , забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ з 08.12.2023 по 07.12.2024 включно (а.с.12).

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не зафіксував та не довів належними та допустимими доказами факту невиконання позивачем будь-яких вимог Правил дорожнього руху України, то законних підстав для здійснення контролю за наявністю у позивача страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів у працівників поліції не було.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно підпункту «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Як встановлено судом, причиною зупинки позивача було порушення введеної комендантської години, однак, згідно копії перепустки №9437 виданої Івано-Франківською обласною військовою адміністрацією на ім`я позивача ОСОБА_1 , йому надано право на пересування у умовах комендантської години до 16.05.2024 (а.с.11), а згідно копії полісу №218298353 транспортний засіб автомобіль марки BMW 5231, номерний знак НОМЕР_1 , забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ з 08.12.2023 по 07.12.2024 включно (а.с.12).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави притягувати позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП України, тому оскаржувану постанову суд першої інстанції скасував підставно та правильно закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Судом також враховано, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2024 року по справі № 344/6465/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула