Справа № 600/2748/23-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2748/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

16 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

03.05.2023 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 13.04.2023 року № 75 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.04.2023 року;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.04.2023 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.05.2023 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 13.04.2023 №75 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.04.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.04.2023 про призначення пенсії за вислугу років, із врахуванням висновків суду у цьому рішенні, та із зарахуванням до спеціального стажу ОСОБА_1 періодів роботи на ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» з 15.08.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки та з 17.04.2006 по 07.12.2009 на посаді інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден ДС9/МД80.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 536,80 грн згідно квитанції №30818 від 02.05.2023.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України 06.04.2023 із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 13.04.2023 року № 75 відмовлено у призначені ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. в) ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу 20 років, у зв`язку з тим, що до спеціального стажу позивача не враховано періоди роботи: з 15.08.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки; з 17.04.2006 по 07.12.2009 на посаді інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден ДС9/МД80, оскільки зазначені посади відсутні в переліку, які дають право на пенсію за вислугу років, згідно Постанови №418. (а.с. 14).

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції звернувся з адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах підлягають застосуванню пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «що до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15), а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, однак вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Аналогічний висновок щодо застосування наведених вище правових норм викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року справа № 360/3611/20 та у постанові Верховного Суду від 11 травня 2022 року справа № 240/21724/20.

Таким чином, при визначенні права позивача на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №1788-XII, пункту 2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV має враховуватися загальний та спеціальний стаж роботи особи станом на 11.10.2017 року, в даному випадку загальний стаж не менше 25 років, та спеціальний стаж - не менше 20 років.

Суд встановив, що розрахований відповідачем загальний стаж роботи позивача складає 38 років 10 місяців 26 днів, а стаж, що дає право на пенсію за вислугу років становить 19 років 8 місяців 29 днів.

Водночас, у спірному рішенні від 13.04.2023 року № 75 відповідачем протиправно застосовано положення п. «в» ст. 54 Закону № 1788 без урахування рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 та вказано на необхідність наявності, зокрема, загального стажу 30 років, а не 25 років, для набуття права на пенсію за вислугу років.

Отже, вказані обставини вказують на протиправність прийнятого рішення, оскільки відповідачем застосовано норми законодавства, які були визнані неконституційними.

Щодо не зарахованого періоду роботи до спеціального стажу, які позивач набув станом на 11.10.2017, суд першої інстанції вказав, що відповідачем не взято до уваги довідку ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» від 03 вересня 2020 року № 5 і до спеціального стажу позивача не враховано періоди роботи з 15.08.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки та з 17.04.2006 по 07.12.2009 на посаді інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден ДС9/МД80, оскільки, за твердженням відповідача, зазначені посади відсутні в переліку, які дають право на пенсію за вислугу років, згідно Постанови №418.

Однак, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні вказаних періодів до спеціального стажу позивача, оскільки періоди роботи позивача з 15.08.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки та з 17.04.2006 по 07.12.2009 на посаді інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден ДС9/МД80 відповідають характеру роботи, визначеної у Переліку N 1 посад працівників, які здійснюють управління повітряним рухом, робота на яких зараховується до стажу роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден при призначенні пенсій за вислугу років (Постанова №418).

Крім того, суд врахував, що позивач у період з 22.02.1993 по 15.08.2003 та з 08.12.2009 по 09.09.2010 виконував на ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» роботу з технічного обслуговування літаків, що відповідає аналогічній за змістом та характеру роботи позивача у період з 15.08.2003 по 04.05.2004 та з 17.04.2006 по 07.12.2009 на посадах заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки та інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден, а тому вказані періоди підлягають зарахуванню до спеціального стажу позивача.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 13.04.2023 року № 75 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.04.2023, суд першої інстанції вказав, що з метою належного захисту та відновлення прав позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.04.2023 про призначення пенсії за вислугу років, із врахуванням висновків суду у цьому рішенні та із зарахуванням до спеціального стажу позивача роботи на ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» з 15.08.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки та з 17.04.2006 по 07.12.2009 на посаді інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден ДС9/МД80.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно положень ст. 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до п. «в» ст. 54 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають робітники і службовці авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті, зокрема, інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах.

Згідно з п.п. «а» і «б» ст. 54 Закону № 1788-XII у вислугу років працівникам інженерно-технічного складу зараховується також робота, зазначена в пунктах «а» і «б» цієї статті, зокрема, працівники льотного і льотно-випробного складу, працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають свідоцтво диспетчера, працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають посвідчення (диспетчери, старші диспетчери, керівники польотів).

В свою чергу, Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 01.04.2015 пункт «в» статті 55 Закону № 1788-ХІІ було викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають певні категорії робітників і службовців авіації, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті, зокрема: інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах. У вислугу років працівникам інженерно-технічного складу зараховується також робота, зазначена у пунктах «а» і «б» цієї статті. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII. Пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Вказане свідчить про те, що в межах спірних правовідносин підлягають застосуванню «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Приймаючи рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 Конституційний Суд України виходив з того, що пунктами «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення віку виходу на пенсію на 5 років та стажу роботи для певних категорій працівників і службовців авіації. Однак, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію. Таким чином, зокрема, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 23 січня 2020 року при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років чоловікам, відповідно до п. «в» статті 54 Закону № 1788, необхідно виходити з досягнення 55 років і при наявності загального стажу роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на посадах інженерно-технічного складу за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу" від 21 липня 1992 р. № 418, затверджено перелік посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років. Авіаційні техніки (механіки, мотористи) всіх найменувань. Майстри всіх найменувань. Інженери всіх найменувань. Начальники цехів, змін, дільниць, служб, груп по технічному обслуговуванню повітряних суден та інших літальних апаратів. Зайнятість зазначених працівників на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років, підтверджується довідками, виданими відповідними підприємствами, об`єднаннями й організаціями.

Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для прийняття пенсійним органом рішення від 13.04.2023 року № 75 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років слугувала відсутність у позивача необхідного спеціального стажу 20 років..

В свою чергу, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, п. «в» ст. 54 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і стажі роботи, зокрема, для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 зазначених посадах.

Однак, колегія суддів критично оцінює вказані доводи апелянта, оскільки вказаний до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15), що свідчить про помилковість аргументів пенсійного органу.

З огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення пенсійного органу від 13.04.2023 № 75, оскільки відповідачем протиправно застосовано положення п. «в» ст. 54 Закону № 1788 без урахування рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 та вказано на необхідність наявності, зокрема, загального стажу 30 років, а не 25 років, для набуття права на пенсію за вислугу років.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що стаж позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, становить 19 років 8 місяців 29 днів, оскільки згідно рішення пенсійного органу від 13.04.2023 року не враховано періоди роботи позивача з 15.08.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки та з 17.04.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден ДС9/МД80 в ТОВ «Авіакомпанія ХОРС», з огляду а те, що зазначені посади відсутні в переліку, які дають право на пенсію за вислугу років згідно Постанови №418, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зі змісту копії трудової книжки позивача, а також довідки та довідки судом встановлено, що у вказані періоди позивач працював на наступних посадах:

- з 22.02.1993 по 31.03.1997 - авіатехнік з експлуатації повітряних суден авіаційно - транспортного загону;

- з 01.04.1997 по 01.02.2001 - переведений на посаду інженера з експлуатації літаків і двигунів повітряних суден;

- з 17.07.2001 по 14.08.2003 - інженер з експлуатації літаків і двигунів повітряного судна ІЛ-76;

- з 15.08.2003 р. переведений на посаду заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки

- з 05.05.2004 - переведений на посаду інженера з експлуатації літаків і двигунів повітряного судна;

- з 01.11.2004 - переведений на посаду інженера відділу гарантії якості авіатехніки іноземного виробництва;

- з 17.04.2006 - переведений на посаду інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден ДС9/МД80;

- з 08.12.2009 - переведений на посаду інженера відділу технічного контролю (наказ про переведення № 121-к від 08.12.2009 р.;

- з 03.02.2010 по 29.06.2010 - переведений на посаду інженера лінійного технічного обслуговування літаків і двигунів повітряних суден;

- з 07.07.2010 по 08.09.2010 - прийнятий на посаду інженера лінійного технічного обслуговування літаків і двигунів повітряних суден;

- з 27.09.2010 по 30.11.2010 - провідний інженер відділу оперативного технічного обслуговування;

- з 01.12.2010 по 23.04.2012 - начальник лінійної станції служби забезпечення ТО;

- з 24.04.2012 по 30.04.2016 - інженер категорії С служби забезпечення ТО;

- з 01.05.2016 по 31.03.2017 - інженер категорії В1+С служби забезпечення ТО;

- з 01.04.2017 по теперішній час - інженер категорії В1+С базової станції служби забезпечення ТО. (а.с. 9, 12-15).

Зі змісту довідки ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» від 03 вересня 2020 року № 5 судом встановлено, що позивач працював в цій авіакомпанії повний робочий день і виконував роботи по оперативному і періодичному аеродромно-технічному обслуговуванню повітряних суден цивільної авіації за професією «авіатехнік з планеру та двигунів» та «інженер з планеру та двигунів», що передбачена п. «в» ст. 54 Закону № 1788 та Постановою КМУ № 418. У вказаній довідці зазначено періоди роботи з 15.08.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки; з 17.04.2006 по 07.12.2009 на посаді інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден ДС9/МД80. Підставою для видачі вказаної довідки слугувала як трудова книжки позивача, так і особа картка Т-2, на підставі яких видана вказана довідка.

В свою чергу, підставою для зарахування до спеціального стажу є також виконання робіт, зазначеної у п. «а» і «б» ст. 54 Закону № 1788, робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418.

Так, порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу».

Згідно з Переліком N1 посад працівників, які здійснюють управління повітряним рухом, робота на яких зараховується до стажу роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден при призначенні пенсій за вислугу років, зазначено, зокрема: інспекції управлінь, об`єднань цивільної авіації, які здійснюють контроль, інспекторські перевірки органів управління польотами і систематичну роботу в складі змін служби руху по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден; заступники начальників відділів (служб) руху, інспекцій управлінь (республіканських виробничих об`єднань), авіапідприємств, об`єднань і навчальних закладів цивільної авіації, які здійснюють організацію роботи органів управління повітряним рухом, безпосередній контроль за їх діяльністю і систематичну роботу в складі змін служби руху.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивача з 15.08.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки та з 17.04.2006 по 07.12.2009 на посаді інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден ДС9/МД80 відповідають характеру роботи, визначеної у Переліку N 1 посад працівників, які здійснюють управління повітряним рухом, робота на яких зараховується до стажу роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден при призначенні пенсій за вислугу років.

Крім того, як встановлено з матеріалів справи, позивач у період з 22.02.1993 по 15.08.2003 та з 08.12.2009 по 09.09.2010 виконував у ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» роботу з технічного обслуговування літаків, що відповідає аналогічній за змістом та характеру роботи позивача у період з 15.08.2003 по 04.05.2004 та з 17.04.2006 по 07.12.2009 на посадах заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки та інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден, а тому вказані періоди підлягають зарахуванню до спеціального стажу позивача, що спростовує доводи апелянта в частині відсутності підстав для зарахування до спеціального стажу позивача періодів роботи з 15.08.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки та з 17.04.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден ДС9/МД80 в ТОВ «Авіакомпанія ХОРС».

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV).

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до суб`єкта владних повноважень, в якому працював позивач, для отримання відомостей щодо спірного періоду роботи ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо скасування оскаржуваного рішення Головного упавління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 136.04.2023 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.04.2023 про призначення пенсії за вислугу років, із врахуванням висновків суду та із зарахуванням до спеціального стажу ОСОБА_1 періодів роботи на ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» з 15.08.2003 по 04.05.2004 на посаді заступника технічного директора з експлуатації авіаційної техніки та з 17.04.2006 по 07.12.2009 на посаді інспектора лінійного технічного обслуговування повітряних суден ДС9/МД80.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.