Справа № 480/12469/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті додаткової винагороди за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати додаткову винагороду за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- визнати протиправним акт індивідуальної дії, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15.0-6.2023 №346 «Про підсумки службового розслідування за фактом ненадання документів, що підтверджують законність відсутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 » в частині накладення дисциплінарного стягнення на сержанта ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити премію сержанту ОСОБА_1 за травень 2023 року в розмірі 14 928,30 грн.
Ухвалою суду від 28.12.2023 у задоволенні заяви представника позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправним акту індивідуальної дії, наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 № 346 «Про підсумки службового розслідування за фактом ненадання документів, що підтверджують законність відсутності військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 » - відмовлено, позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправним акту індивідуальної дії, наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 № 346 «Про підсумки службового розслідування за фактом ненадання документів, що підтверджують законність відсутності військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 » в частині накладення дисциплінарного стягнення на сержанта ОСОБА_1 - повернуто позивачу.
Також ухвалою суду від 28.12.2023 поновлено позивачу процесуальний строк звернення до Сумського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті додаткової винагороди за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати додаткову винагороду за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити премію сержанту ОСОБА_1 за травень 2023 року в розмірі 14 928,30 грн. Прийнято позовну заяву в зазначеній частині до розгляду та відкрито провадження у цій адміністративній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, витребувано у відповідача докази.
Позовні вимоги, що прийняті до розгляду, обґрунтовуються тим, що позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 з 09 вересня 2019 року по 21 червня 2023 року.
Позивач стверджує, що в спірний період з 22 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року, він брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується копією довідки про безпосередню участь від 25.10.2023 № 5261. Відповідно до вказаної довідки позивач перебував в спірний період в с. Гроза Куп`янського району Харківської області, яке відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» є територією можливих бойових дій.
Враховуючи те, що згідно з довідкою від 25.10.2023 № 5261 в період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року сержант ОСОБА_1 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, вбачається, що він має право на виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень пропорційно часу безпосередньої участі.
Ухвалою суду від 04.04.2024 було повторно у відповідача витребувано додаткові докази.
Ухвалою суду від 19.06.2024 заяву представника Військової частини НОМЕР_1 щодо поновлення процесуального строку для подання відзиву задоволено, поновлено Військовій частині НОМЕР_1 строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач подав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що сержант ОСОБА_1 безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період з 22.02.2023 по 16.03.2023 не приймав, тому відповідні документи у здійсненні зазначених дій та заходів відносно сержанта ОСОБА_1 , не складалися.
Також відповідач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 №346, виданого за підсумками службового розслідування (наказ №538 від 18.05.2023) за самоусунення від виконання службових обов`язків, через не з`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану, на сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «Сувора догана».
Відповідно до пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, встановлено згідно наказу МОУ від 07.06.2018р. № 260, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 залучено військову частину НОМЕР_2 (далі - Відповідач-2) в якості співвідповідача до участі у цій справі.
Представник відповідача 2 надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що Військова частина НОМЕР_2 керуючись Правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту», затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280, тільки здійснює фінансування витрат на підставі наказів, які видає військова частина НОМЕР_1 .
Відповідач-1 є окремою юридичною особою, має штатний розпис, самостійно визначає розмір грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідач 2 вважає, що враховуючи, що до моменту отримання наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату грошового забезпечення та інших виплат позивачу, у військової частини НОМЕР_2 не виникає обов`язку з нарахування та виплати грошових коштів, то в межах даних спірних правовідносин жодних прав позивача військовою частиною НОМЕР_2 не порушено.
Також представник відповідача 2 зазначає, що довідка №5083 від 13.10.2023 не може прийматись судом до уваги при вирішенні спору щодо наявності підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. Форма довідки №5083 від 13.10.2023 передбачена Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. N° 413.
Окремо Відповідач-2 акцентує увагу суду на невідповідність долученої позивачем довідки № 5083 від 13.10.2023 формі, встановленій додатком 1 та 2 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29.
Крім того, щодо ненарахування та невиплати премії позивачу, представник відповідача 2 зазначає, що за результатами проведеного службового розслідування та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 № 346 «Про підсумки службового розслідування за фактом ненадання документів, що підтверджують законність відсутності військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 » позивачу не була нарахована та невиплачена спірна премія. Відтак відповідач вважає, що станом на час вирішення спору по суті, за наявних матеріалів справи відповідачем не було порушено права та охоронювані законом інтереси позивача.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 з 09 вересня 2019 року по 21 червня 2023 року (а.с. 96).
Позивач вважає, що в період з 22 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року, він брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, але додаткову грошову винагороду за вказаний період йому виплачено не із розрахунку 100 000 гривень пропорційно часу безпосередньої участі у зазначених заходах.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу ЗСУ.
Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно зі ст.1 Закон 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За змістом ст.9 ч.1-4 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Так, п.1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та якій неодноразово продовжувався та діє до цього часу.
Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168 в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Кабінет Міністрів України постановою від 7 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» (яка набрала чинності 19 липня 2022 року та, за пунктом 2 цієї постанови, та застосовується з 24 лютого 2022 року) затвердив низку змін до Постанови № 168, зокрема, Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
Згідно наведених норм керівниками відповідних міністерств та державних органів визначаються порядок і умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу участі військовослужбовців у бойових діях або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).
Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ; тут - в редакції, викладеній згідно із Законом України від 16 липня 2021 року № 1702-ІХ) бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Суд враховує, що підстави та порядок виплати указаної додаткової винагороди вже були предметом дослідження Верховного Суду.
Аналізуючи указану норму Верховний Суд зауважував, що реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання «а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах» є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника «або», який має розділовий характер.
Так, у постанові від 22.11.2023 у справі № 520/690/23 Верховний Суд констатував, що «текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови № 168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав».
Відповідно до статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Так, з метою належного виконання пункту 1 Постанови № 168, Міністр оборони України оперативно врегулював питання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди директивами, зокрема, в окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29, яке діяло протягом спірного періоду (а.с. 150 158).
Надання таких телеграм (доручень), які є формою рішення Міністра, обов`язкового до виконання суб`єктами, підпорядкованими Міністерству оборони України, обґрунтоване особливостями правового режиму воєнного стану.
Так, в окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29 Міністр оборони визначив, що під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;
здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
Пунктом 3 цього окремого доручення установлено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Пунктом 4 цього ж окремого доручення установлено керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній терміну безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку N 2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Надати право керівникам органів керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.
командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;
керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29).
З наведеного слідує, що підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, форма якої визначена додаткам до окремого доручення №912/з/29.
За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах у відповідності до повноважень, наданих йому абзацом 3 пункту 3 та абзацом 4 пункту 4 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.
Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справах № 560/3159/23 та № 560/3141/23, від 11 квітня 2024 року у справі № 560/3153/23.
Також суд зазначає, що Наказом від 25.01.2023 №44 Міністерства оборони України було доповнено Порядок №260 новим розділом: «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;
на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;
з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.
Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 3 розділу XXXIV Порядку №260).
Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань (пункт 4 розділу XXXIV Порядку №260).
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців (пункт 5 розділу XXXIV Порядку №260).
Відповідно до п.8-п.9 розділу XXXIV Порядку №260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;
керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023, вважати таким, що прибув та приступив до виконання своїх службових обов`язків у складі сил та засобів, які залучаються до забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Харківської області: з лікування сержанта ОСОБА_1 (а.с. 111).
Як зазначає в позові сам позивач, в спірний період він знаходився в с. Гроза Куп`янського району Харківської області.
Суд зазначає, що наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.03.2023 №89 визначено, райони ведення воєнних (бойових) дій з 01.02.2023 по 25.02.2023, зокрема: Харківська область Куп`янський район: Дворічанська селищна територіальна громада, Петропавлівська сільська територіальна громада.
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.03.2023 №68 внесено зміни до наказу від 01.03.2023 №89, визначено райони ведення воєнних (бойових) дій з 01.02.2023 по 28.02.2023, зокрема:
Куп`янський район: Дворічанська селищна територіальна громада, Петропавлівська сільська територіальна громада, Кіндрашівська сільська територіальна громада, Курилівська сільська територіальна громада;
Ізюмський район: Борівська селищна територіальна громада.
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.04.2023 №53 визначено, райони ведення воєнних (бойових) дій з 01.03.2023 по 31.03.2023, зокрема:
Куп`янський район: Дворічанська селищна територіальна громада, Петропавлівська сільська територіальна громада, Кіндрашівська сільська територіальна громада, Курилівська сільська територіальна громада;
Ізюмський район: Борівська селищна територіальна громада.
Разом з тим, с. Гроза відноситься до Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, яка згідно перелічених наказів Головнокомандувача Збройних Сил України у спірному періоді не відносилась до районів ведення воєнних (бойових) дій.
При цьому посилання представника позивача на наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», згідно якого с. Гроза є територією можливих бойових дій, суд вважає безпідставним.
Як зазначалося судом вище, пунктом 3 окремого доручення Міністра оборони від 23.06.2022 № 912/з/29 та п. 3 розділу ХХХІV Порядку № 260 установлено, що райони ведення бойових дій визначають відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Отже при визначенні права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі, підлягають застосуванню саме накази Головнокомандувача Збройних Сил України щодо встановлення районів ведення бойових дій, а не Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.
Також на вимогу суду відповідачем було надано пояснення за підписом командира ВЧ НОМЕР_1 , згідно яких відповідач стверджує, що протягом спірного періоду, позивач безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій території, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, не приймав, тому відповідні документи щодо здійснення зазначених дій та заходів відносно сержанта ОСОБА_1 , не складалися (а.с. 91 94).
Надаючи оцінку вказаним поясненням відповідача суд враховує, що суд пропонував позивачу та представнику позивача надати суду додаткові пояснення щодо того, де саме перебував позивач та в яких саме бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії приймав участь ОСОБА_1 з 23.02.2023 по 15.03.2023.
Представник позивача, надав пояснення в яких знову зазначив, що позивач перебував в с.Гроза Куп`янського району Харківської області, де виконував завдання з організації забезпечення заходів для відбиття збройного нападу противника, брав безпосередню участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України (а.с. 171 172).
Натомість в яких саме заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, приймав участь позивач, зазначено не було.
При цьому, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, абзацами 3, 4 п. 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Отже, необхідною умовою для отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн є не лише перебування військовослужбовця в районах проведення воєнних (бойових) дій, необхідним є саме прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, наведені обставини мають бути підтверджені документально, журналами бойових дій, рапортами та наказами командира військової частини.
Враховуючи наведене правове регулювання спірного питання, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 рішення №248/1298 та рішенням №912/з/29.
Водночас суд зазначає, що перебування на території, де ведуться бойові дії, та участь у таких діях не є тотожними поняттями. Прийняття участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії - це безпосередня участь військовослужбовця в бойових діях при виконані бойового розпорядження командира військової частини.
Судом встановлено, що позивач протягом спірного періоду перебував на території, яка згідно перелічених наказів Головнокомандувача Збройних Сил України у спірному періоді не відносилась до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Також судом не встановлено, що увесь спірний період позивач постійно виконував бойові завдання (розпорядження), які б відповідали зазначеним вище умовам, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що передбачені рішеннями Міністра оборони України №248/1298 та №912/з/29.
Отже, в матеріалах справи відсутні докази, щодо підтвердження конкретних дат (подій, тощо) в межах спірного періоду, саме безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення цих заходів, які були б для відповідача підставою для виплати останньому підвищеної додаткової винагороди та застосування пропорційний підхід до визначення її розміру, встановлений постановою КМУ № 168.
При цьому, суд вважає безпідставним посилання позивача на довідку №5083 від 13.10.2023, згідно якої позивач брав участь з 22.02.2023 по 15.03.2023 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи, зокрема у с. Гроза (а.с. 10).
Так, суд зазначає, що вказана довідки не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання збільшеної додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168.
Зі змісту наданої довідки №5083 від 13.10.2023, суд вбачає, що вона видана за формою, затвердженою Постановою КМУ від 20.08.2014 №413 та призначена для отримання статусу учасника бойових дій.
Натомість, як зазначалося судом вище, підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або відповідних заходах для визначення права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, у збільшеному розмірі, є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, форма якої визначена додатком до окремого доручення №912/з/29 та у якій зазначено документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Суд також зазначає, що із документів на підставі яких видана довідка №5083 від 13.10.2023 неможливо встановити особисту безпосередню участь позивача у заходах, які дають право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, саме у збільшеному розмірі.
Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.
Отже, вказана довідка не може бути належним доказом для підтвердження права позивача на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, саме у збільшеному розмірі.
Також безпідставним суд вважає посилання представника позивача на довідку про обставини травми від 13.10.2022 №3225, якою встановлено факт отримання позивачем поранення під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с. 173).
Так зі змісту вказаної довідки суд вбачає, що поранення позивачем було отримано внаслідок штурмових дій в районі м. Бахмут - 11.11.2022, тоді як спірним періодом у цій справі є період з 23.02.2023 по 15.03.2023.
Суд зазначає, що аргументи суб`єкта владних повноважень про не підтвердження обставин безпосередньої та особистої участі заявника у бойових діях або у відповідних заходах для визначення права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, саме у збільшеному розмірі, відповідають вимогам окремого доручення Міністра оборони №912/з/29 та положенням Порядку №260.
Тому відсутність скарг заявника на неправильну кваліфікацію умов проходження військової служби, відсутність записів у журналах бойових дій (вахтових журналів), журналах ведення оперативної обстановки; списках особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесеннях; рапортах (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо, відсутність посилань заявника на обставини грошового забезпечення іншого військовослужбовця, котрий у цей же самий час діяв у співставних умовах, унеможливлюють визнання судом у якості доказаних відображених у тексті позову аргументів заявника.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
За приписами ч.ч. 1-2 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу передбачену Постановою КМУ №168 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн за період з 23.02.2023 по 15.03.2023.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити премію сержанту ОСОБА_1 за травень 2023 року в розмірі 14 928,30 грн., суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 18.05.2023 №538 призначено службове розслідування за фактом ненадання документів, що підтверджують законність відсутності сержанта ОСОБА_1 (а.с. 94).
За наслідками службового розслідування складено акт службового розслідування, затверджений командиром ВЧ НОМЕР_1 15.06.2023 (а.с. 85 93), яким встановлено, що сержант ОСОБА_1 , діючи на власний розсуд, не повідомивши про свої наміри прямих та безпосереднього командирів, не повернувся вчасно із відпустки у розташування військової частини НОМЕР_1 в період з 18.05.2023 по 20.05.2023, перебував за межами військової частини НОМЕР_1 , тобто не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах воєнного стану.
На підставі зазначеного акту службового розслідування, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 №346, на сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, «Сувора догана» (а.с. 34).
Пунктом 5 розділу XVI Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:
за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Враховуючи, що службовим розслідування встановлено факт невиходу позивача на службу в травні 2023 без поважних причин, суд доходить висновку про правомірність дій відповідача щодо невиплати позивачу премії за місяць, у якому здійснено таке порушення, а саме за травень 2023.
Отже позовні вимоги в цій частині також є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті додаткової винагороди за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати додаткову винагороду за період з 23 лютого 2023 року по 15 березня 2023 року в розмірі 100 000 грн за один місяць пропорційно днів безпосередньої участі відповідно до Постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити премію сержанту ОСОБА_1 за травень 2023 року в розмірі 14 928,30 грн. відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек