Справа № 320/15931/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві при призначенні пенсії з 13.04.2021 щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 страхового стажу наступних періодів роботи: з 21.06.1988 по 26.08.1988, з 01.09.1988 по 02.10.1989, з 23.10.1989 по 03.07.1990 та період навчання з 01.09.1990 по 01.07.1997;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 16.02.2023 № 4497-3520/А-02/8-2600/23 про відмову в не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступних періодів роботи: з 21.06.1988 по 26.08.1988, з 01.09.1988 по 02.10.1989, з 23.10.1989 по 03.07.1990 та період навчання з 01.09.1990 по 01.07.1997;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні періоди роботи: з 21.06.1988 по 26.08.1988, з 01.09.1988 по 02.10.1989, з 23.10.1989 по 03.07.1990 та період навчання з 01.09.1990 по 01.07.1997 та зробити перерахунок пенсії з 13.04.2021, тобто з дати набуття права на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій з урахуванням вказаних періодів роботи та навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність відмови відповідача у зарахуванні до її трудового стажу, спірних періодів роботи, про які наявний відповідні записи у її трудовій книжці, а також зазначила, що відповідачем не враховано те, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Водночас, позивач просила суд звернути увагу на експертний висновок від 30.11.2021 №056/2315-m, зробленого Українським бюро лінгвістичних експертиз, відповідно до висновків якого особові імена ОСОБА_1 (паспорт, запис ОСОБА_1 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, запис відомості про дружину ОСОБА_1 ), а також рос. ОСОБА_1 (паспорт, запис російською мовою ОСОБА_1 ) та рос. ОСОБА_1 (свідоцтво про народження, запис російською мовою ОСОБА_1 ) при розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи є ідентичними.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 19.06.2024.

Розгляд апеляційної скарги 19.06.2024 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.07.2024.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, зі зниженням пенсійного віку як учасник бойових дій, розмір якої обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду звернення позивача про надання розрахунку щодо страхового стажу, поданого через Веб-портал Пенсійного фонду України 01.02.2023, відповідач листом від 16.02.2023 № 4497-3520/А-02/8-2600/23, повідомив про відсутність підстав для врахування трудової книжки при обчисленні страхового стажу, з тих підстав , що ім`я в трудовій книжці ( ОСОБА_1 ) не відповідає імені в паспорті. Також, додатково проінформував про необхідність надання додатку до диплому для зарахування періоду навчання. Роз`яснив право на оскарження листа до суду у встановленому законодавством порядку.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 21.07.1988 та періоду навчання, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкцій №162 та №58, записи в трудовій книжці про роботу позивача відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи за власним бажанням позивача, номери наказів та їх дати, посаду на якій працювала позивач та відбиток печатки підприємства при прийнятті та звільненні з роботи. У спірному випадку мова йде про одну і ту ж особу, але має місце різне написання ім`я позивача на титульній сторінці. Факт трудової діяльності сторонами не заперечується. Відтак, допущення іншого написання імені особи на іншій мові (російській) на титульній сторінці трудової книжки не може бути підставою для незарахування періоду роботи позивача до її страхового стажу. Судом встановлено, що позивач 27.06.1997 закінчила Кримський медичний інститут імені С.І. Георгієвського, відповідно до диплому НОМЕР_5 та виписки із залікової відомості, якими визначено період навчання в учбовому закладі з 01.09.1990 по 01.07.1997. Відтак, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періодів навчання з 01.09.1990 по 01.07.1997.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, адже в наданій трудовій книжці написання імені заявниці на російській мові не відповідає його написанню на російській мові в паспорті НОМЕР_3 , виданому 01.06.2000, а також, трудова книжка містить запис про зарахування на перший курс університету, а позивач надала копію диплому, в якому зазначено ім`я українською мовою « ОСОБА_1 ».

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно норм частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

За приписами частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV, передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Змістом частини першої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до положень статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пунктів 2.11 та 2.12 Інструкції, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або замін імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

У пункті 3 Порядку № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні або неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що відповідно до записів трудової книжки від 21.07.1988 НОМЕР_1 , позивач працювала: з 21.06.1988 по 26.08.1988 - Совхоз «Пятиозерний»; з 01.09.1988 по 02.10.1989 - Красноперекопская центральная районная больница; з 23.10.1989 по 03.07.1990 - Лікарня №7 (Сімферополь).

Слід врахувати, що записи щодо прийняття, переведення та звільнення з роботи, які містяться у вказаній трудовій книжці, містять номер та дату наказу на підставі яких такі бути внесені, засвідчені підписом особи, яка здійснила такий запис та скріплені печаткою відповідного підприємства.

При цьому, як правильно виснував суд першої інстанції, підставою для відмови відповідача у зарахуванні позивачу до страхового стажу спірних періодів роботи, відповідачем визначено, зокрема на титульній сторінці ім`я не відповідає паспортним даним, у зв`язку з чим, пенсійним органом не враховано до страхового стажу позивача, періодів її роботи згідно записів у трудовій книжці від 21.07.1988 НОМЕР_1 , оскільки такі документи не є належним доказом підтвердження страхового стажу.

Колегія суддів наголошує на тому, що обов`язок щодо заповнення трудової книжки та внесення достовірних даних покладається саме на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому, наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останньої періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці, що явно є неспівмірним з наслідками у вигляді неотримання пенсійного забезпечення/у зменшеному розмірі.

Водночас, у даному випадку, титульна сторінка в трудовій книжці НОМЕР_1 складена на російській мові та зазначено " ОСОБА_1 ", проте, в паспорті зазначено " ОСОБА_1 ". А у наданому до матеріалів справи свідоцтві про народження № НОМЕР_4 зазначено « ОСОБА_1 ».

З дослідження копії трудової книжки, підтверджується, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкцій №162 та №58, записи в трудовій книжці про роботу позивача відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи за власним бажанням позивача, номери наказів та їх дати, посаду на якій працювала позивач та відбиток печатки підприємства при прийнятті та звільненні з роботи.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, у спірному випадку, мова йде про одну і ту ж особу, але має місце різне написання ім`я позивача на титульній сторінці. Факт трудової діяльності сторонами не заперечується.

Відтак, допущення іншого написання імені особи на іншій мові (російській) на титульній сторінці трудової книжки, не може бути підставою для незарахування періоду роботи позивача до її страхового стажу, з огляду на що, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача усі періоди роботи згідно записів у трудовій книжці від 21.07.1988 НОМЕР_1 , а саме: : з 21.06.1988 по 26.08.1988, з 01.09.1988 по 02.10.1989, з 23.10.1989 по 03.07.1990.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1990 по 01.07.1997, колегія суддів враховує, що позивач 27.06.1997 року закінчила Кримський медичний інститут імені С.І. Георгієвського, відповідно до диплому НОМЕР_5 та виписки із залікової відомості, якими визначено період навчання в учбовому закладі з 01.09.1990 по 01.07.1997, а відтак, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періодів навчання з 01.09.1990 по 01.07.1997.

З огляду на викладене, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 16.02.2023 №4497-3520/А-02/8-2600/23 про відмову в не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступних періодів роботи: з 21.06.1988 по 26.08.1988, з 01.09.1988 по 02.10.1989, з 23.10.1989 по 03.07.1990 та період навчання з 01.09.1990 по 01.07.1997.

Апелянтом у скарзі так і не було наведено у чому саме є помилковими висновки суду першої інстанції, покладені в основу висновків суду про задоволення позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко