Справа № 420/3496/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3496/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВСК» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВСК» до Одеської митниці, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартої товарів №UА500500/2023/000644/1 від 07.10.2023;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500500/2023/001279 від 07.10.2023;

- зобов`язати відповідача повернути суми надмірно сплачених платежів у розмірі 72 575 грн. на користь позивача.

Позивач обґрунтовує позов тим, що митницею за результатами перевірки електронної митної декларації, яку подано декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення товару, безпідставно застосовано другорядний резервний метод визначення митної вартості товарів в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів та скориговано митну вартість товару, оскільки надані декларантом при митному оформленні документи підтверджували числове значення митної вартості товарів та не містили розбіжностей. На думку позивача, ним при митному оформленні надані усі необхідні документи, що підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору, ідентифікували оцінюваний товар, кореспондувалися між собою, не містили розбіжностей, що свідчить про необґрунтованість висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей та сумнівів у заявленій позивачем митній вартості товару, відтак митницею безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів в оскаржуваному Рішенні та скориговано митну вартість товару. При цьому в Рішенні відповідача наявне посилання на реквізити раніше оформленої митної декларації з вищим рівнем митної вартості товару та Рішення не містить інформації який саме товар переміщувався через митний кордон за зазначеними митницею деклараціями, на підставі яких документів визначалась вартість вказаного товару, чи не була митна вартість товару за вказаною митною декларацією у подальшому відкоригована, чи було рішення про коригування (якщо воно приймалося) оскаржене до суду та скасоване судом. За таких обставин позивач вважає прийняті Карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та Рішення про коригування митної вартості товарів протиправними, необґрунтованими та незаконними, та за таких обставин, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Одеської митниці надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією, Одеською митницею встановлені розбіжності в поданих документах, наявність ознак підробки та відсутність в них всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів та ціни, що були фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, про що повідомлено та обґрунтовано в графі 33 Рішення про коригування. За наслідками запитуваних додаткових документів та відомостей, декларантом надані додаткові документи, та вони не скасовували всі наявні розбіжності, тому за результатом проведеноі? консультаціі? між митним органом та декларантом у відношенні товарів застосовано резервнии? метод та прийняті рішення про коригування митноі? вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. При цьому в Рішенні наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, та визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, зокрема проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС. Товар, який надійшов на адресу позивача випущено у вільний обіг за митною декларацією №23UA98U6 від 27.10.2023 року, що забезпечено фінансовою гарантією внесеною на рахунок митного органу у розмірі 89855,09 грн. За таких обставин, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваних Рішення та Картки відмови діяла відповідно до вимог законодавства, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Щодо вимог про повернення суми надмірно сплачених митних платежів відповідач зауважив, що повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків, яка подається до митниці Держмитслужби, та до якої додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності). Таким чином, обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних платежів є подання заяви про таке повернення за наявності підстав, з дотриманням процедури і на умовах, встановлених Порядком №643. А, отже, на думку відповідача, вимоги позивача є протиправними, необґрунтованими, такими, що порушують процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених митних платежів, затверджену Порядком, та тому не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 05.02.2024 року позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 04.03.2024 року продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.04.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 17.07.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Одеської митниці про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.07.2022 року між компанією GUANGDONG THEAОSON TECHNOLOGY CO., LTD. (Китай, Постачальник) та ТОВ «АВСК» (Покупець) укладено контракт №GTSТ/04-22 на поставку товарів, за умовами якого в порядку та на умовах цього Контракту, Постачальник зобов`язується систематично поставляти Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується приймати вказаний товар і оплачувати його вартість (п.1.1. Контракту).

Пунктом 1.2. Контракту визначено, що найменування товару, що поставляється; одиниці виміру товару; кількість товару; ціна за одиницю товару; сума вартості товару; валюта платежу; термін та умови поставки; умови оплати; спосіб переходу права власності на товар (партію товару) - зазначаються в Специфікаціях на поставку кожної окремої партії товару. Специфікації є додатками до Контракту.

Відповідно п.3.1 Контракту поставка товару (партії товару) здійснюватиметься за умовами EXW Інкотермс 2010. Поставка товару (партії товару) може здійснюватися за іншими умовами Інкотермс 2010, які будуть фіксуватися в Специфікаціях на кожну окрему поставку (партію).

Вартість тари та упаковки входить у вартість товару, що, поставляється (п.4.2 контракту).

Ціна товару, що поставляється за цим Контрактом, встановлюється в доларах США (USD) і буде відображатися в Специфікаціях. Загальна ціна Контракту визначається загальною сумою всіх Специфікацій (п.4.4. Контракту).

Пункт 5.2. контракту передбачає попередню оплату товару в розмірі 100%, на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату, однак в разі зміни умов поставки, передбачених в п.3.1 цього контракту, в окремій специфікації на кожну окрему партію сторони можуть визначити інші умови оплати (п.5.5 контракту).

Відповідно до п.п.7.1-7.2 контракту, упаковка повинна забезпечувати повне збереження товару при транспортуванні всіма видами транспорту, включаючи перевалки. У випадку, якщо упаковка не забезпечує збереження товару, про що буде складений відповідний акт, Постачальник відшкодує всі збитки Покупця, викликані неналежною упаковкою. Види упаковки на товар, що поставляється, зазначаються в пакувальному листі. Вартість упаковки включена в ціну товару і поверненню не підлягає.

На виконання умов контракту №GTSТ/04-22 від 04.07.2022 року компанією GUANGDONG THEAОSON TECHNOLOGY CO., LTD. (Китай, Постачальник) поставлено позивачу товар за додатково укладеними специфікаціями №4 від 12.06.2023 року та №3 від 22.06.2023 року на суму 38112,30 USD та 45725,64 USD відповідно, в яких сторонами погоджено вартість поставленого товару, умови поставки Інкотермс 2010 FOB PORT SHEKOU CHINA, умови оплати та на підставі яких ТОВ «АВСК» імпортовано на митну територію України товар, а саме: аерозольні фарби, розчинники.

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом позивача подано електронну митну декларацію №23UA34665U0 від 30.09.2023 року, в якій митна вартість товару визначена за основним (першим) методом - за ціною договору.

В графі 31 Митної декларації вказаний опис товару:

товар 1 - Фарби на основі акрилових полімерів, які являють собой розчини наповнювачів та пігментів в органічних летких розчинниках (масова частка розчинника перевищую 50% розчину) у неводному середовищі, не вогнезахісні, в аерозольній упаковці, не містять озоноруйнівних речовин, наркотичних та психотропних засобів: (вміст розчинників - 54%, вміст наповнювачей -10% та пігментів - 6%, не містять прекурсорів) Hobby Lack silver 36 400ml-4788шт. Hobby Lack black glossy 55 400ml-9588шт. Hobby Lack white glossy 75 400ml-5988шт. Hobby Lack anti-rust grey 20 400ml-2388шт. Hobby Lack black matt 50 400ml-9552ш. Hobby Lack light grey mat 89 400ml-1188шт. Hobby Lack grey 108 400ml-1188шт. Hobby Lack dark grey 110 400ml - 1188шт. Hobby Lack orange red 543 400ml -1788шт. Hobby Lack cherry 612 400ml-1188шт. Hobby Lack light green 734 400ml-1188шт. Hobby Lack light blue 824 400ml-1188шт. Торгівельна марка "Hobby Lack". White Line WL111 400ml- 1188шт. White Line WL9005 400ml-10032шт. White Line WL9005m 400ml- 4788шт. White Line WL9010 400ml-7788шт. White Line WL9010m 400ml-2088шт. White Line WL1003 400ml-1188шт. White Line WL3002 400ml-2388шт. White Line WL3020 400ml-1188шт. White Line WL5017 400ml-1188шт. White Line WL6029 400ml-1308шт. White Line WL150 400ml-1188шт. White Line WL137 400ml-1188шт. Торгівельна марка "DOMEX". Фірма виробник "GUANGDONG THEAOSON TECHNOLOGY CO.,LTD". Країна виробництва CN.

товар 2 - Мастильні матеріали, засоби для видалення їржи та універсальні мастила в аерозольній упаковці, для роздрібної тортівлі, містять в своєму складі суміш нафтопродуктів, одержаних із бітумінозних мінералів (менш як 70%) , антікорозіцині агенти, диметіл ефір та інші добавки, не містять озоноруйнівних речовин та фторованих парникових газів: Multifunctional product Mixon M-40 200ml -9000 шт. Торгівельна марка "MIXON". Фірма виробник "GUANGDONG THEAOSON TECHNOLOGY CO. , LTD". Країна виробництва CN.

товар 3 - Розчинники органічні в аерозольному балоні з суміші компонентів, з безпечними добавками в невеликій кількості суміші органічних летких сполук, не містять в своєму складі озоноруйнівних речовин та фторованих парникових газів: THINNER MIXON RALLY CLEANING AGENT ACRYL SPRAY PAINT 400ml-7500шт. THINNER MIXON METALLIC CLEANING AGENT SPRAY PAINT 400ml- 7500шт. THINNER MIXON RAL CLEANING AGENT SPRAY PAINT 400ml-7500шт. THINNER MIXON MIX CLEANING AGENT SPRAY PAINT 400ml- 7500шт. THINNER MIX CLEANING AGENT SPRAY PAINT 400ml- 7500шт. THINNER CLEANING AGENT SPRAY PAINT 400ml- 7500шт. Використовуються як засіб для видалення фарб, етикеток, наклейок та інш. з різних поверхонь. Торгівельна марка "MIXON". Фірма виробник "GUANGDONG THEAOSON TECHNOLOGY CO., LTD" . Країна виробництва CN.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення Декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №GTSТ/04-22 від 04.07.2022 року; специфікації №3 від 22.06.2023 року та №4 від 12.06.2023 року; рахунок-проформи (Proforma invoice) №ZYNHLD-2023003 та №ZYNHLD-2023004 від 15.05.2023 року; рахунок-фактури (інвойс) (Commercial invoice) №ZYNHLD-2023003 від 22.06.2023 року та №ZYNHLD-2023004 від 12.06.2023 року; пакувальні листи №ZYNHLD-2023003 та №ZYNHLD-2023004 від 12.06.2023 року; коносменти (Bill of lading) №UTRUST23060598 від 20.06.2023 року та №UTRUST23060923 від 25.06.2023 року; автотранспортні накладні (CMR) №010801 від 01.08.2023 року та б/н від 09.08.2023 року; платіжні документи, що підтверджують вартість товару №267 від 23.05.2023 року та №275 від 26.07.2023 року; документи, що підтверджують вартість перевезення товару №0408-1 від 04.08.2023 року, №1008-1 від 10.08.2023 року, №16 від 07.08.2023 року, №17 від 12.08.2023 року; договір (контракт) №Х100623 від 10.06.2023 року; договір (контракт) про перевезення №02/МВЛ-22 від 25.11.2022 року, внутрішній договір (контракт) доручення №01/ТЕО-23 від 03.01.2023 року, а також сертифікати про походження товару, паспорти безпеки, договір про надання послуг митного брокера, експортні митні декларації країни відправлення, тощо.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме:

1) відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов?язаних із пакуванням. Згідно п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 04.07.2022 №GTST/04-22 «Вартість тари та упаковки входить у вартість товару, що, поставляється». У наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) від 22.06.2023 року №ZYNHLD-2023003 відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відповідно специфікації від 22.06.2023 року №3 та специфікації №4 від 12.06.2023 року «Покупець здійснює попередню оплату у розмірі 30% від вартості товару (партії товару), на підставі виставленого Постачальником рахунку на оплату (проформа інвойс), та остаточну суму від вартості товару (партії товару) на підставі виставленого Постачальником комерційного інвойсу (комерціал інвойс), протягом 5 робочих днів з моменту отримання Покупцем копії коносаменту від Постачальника». Зальна вартість товару по рахунку-проформі 83837,94 дол.США, тобто попередня оплата 25151,382 дол. США, проте відповідно платіжного документа від 23.05.2023 р. №267 передплата складає 24678,88 дол. США.;

3) для підтвердження виплат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. У наказі МФУ від 24.05.2012 №599 наведено перелік документів можуть підтверджувати дану складову митної вартості. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано (відсутні виставлені рахунки на транспортування, відсутні банківські документи щодо оплати);

4) для підтвердження митної вартості надано до митного оформлення довідки про транспортні витрати доставки вантажу автомобілем ФО-П ОСОБА_1 від 07.08.2023 №16, від 12.08.2023 №17, проте до митного оформлення не надано договір про доставку товару, у зв`язку з чим неможливо з`ясувати на яких умовах здійснюється доставка та в який термін оплачуються послуги;

5) у поданих до митного оформлення документах взаєморозташування підпису та прізвища посадової особи Продавця та Покупця мають ідентичне розташування, нахил тощо. Підпис, печать Продавця та Покупця на документах легко виділяються та копіюються в будь-яке інше місце. Все це може свідчити про ознаки підробки банківських платіжних документів.

З метою усунення виявлених митним органом розбіжностей та підтвердження числових значень складових митної вартості від декларанта витребувано відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України додаткові документи згідно з переліком та декларантом направлено Лист Вих.№30 від 07.10.2023 року та надано додаткові документи, а саме: рахунок на оплату від 07.08.2023 №Мас00000022; рахунок на оплату від 12.08.2023 №Мас00000021; платіжну інструкцію від 18.07.2023 №25899; платіжну інструкцію від 04.10.2023 №6046; платіжну інструкцію від 04.10.2023 №6047; договір від 28.06.2023 №УА276546; договір від 16.06.2023 №УА276536; прайс лист; довідку про ціну від 03.10.2023 №0625-inf; калькуляцію від 22.06.2023 №ZYNHLD-2023003; калькуляцію від 12.06.2023 №ZYNHLD-2023004; переклад експортної декларації від 03.10.2023 №03003966; переклад експортної декларації від 03.10.2023 №040876703; акт надання послуг від 07.08.2023 б/н; акт надання послуг від 12.08.2023 б/н; акт надання послуг від 07.08.2023 №2693; акт надання послуг від 18.07.2023 №2715; рахунок на оплату від 17.07.2023 №2524; рахунок на оплату від 07.08.2023 №2894.

Однак на думку відповідача всі наявні розбіжності не скасовані, зокрема рахунки на оплату від 17.07.2023 №2524 та від 07.08.2023 №2894, відповідно п.3.3. Договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експорно-імпорних транзитних вантажів від 10.06.2023 №X100623-81, оплата робіт та послуг здійснюється Замовником протягом 5 (п?яти) банківських днів, проте платіжні інструкції №6047 та №6046 датовані 04.10.2023. Крім того, наданий до митного оформлення прайс-лист виробника товарів від 06.04.2023 б/н адресований ТОВ «АВСК», тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів. У поданих додатково до митного оформлення платіжних інструкціях від 18.07.2023 №5899, від 04.10.2023 №6046, від 04.10.2023 №6047 взаєморозташування підпису уповноваженої особи банка мають ідентичне розташування, нахил тощо. Підпис, печать банка на документах легко виділяються та копіюються в будь-яке інше місце.

Відтак 07.10.2023 року Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500500/2023/000644/1, яким скориговано митну вартість товару 1 з 50329,77 USD за резервним методом до рівня 59796,19 USD, оскільки не надані всі перелічені в повідомленні митного органу документи для підтвердження заявленоі? митноі? вартості, розбіжності не спростовано та наявні ознаки підробки, а саме, на підставі аналізу баз даних ЄАІС Держмитслужби, відповідачем встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений до митного оформлення час з урахуванням вагових характеристик є більшим, а саме по товару №1 2,2263 дол. США/кг (МД №UA500500/2023/034472 від 29.09.2023).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця 07.10.2023 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500500/2023/001279.

27.10.2023 року декларантом позивача подано митну декларацію №23UA98U6 з метою випуску товару у вільний обіг та забезпечено фінансовою гарантією сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів у розмірі 89855,09 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі ? МК України) та іншими законами України.

Відповідно до ст.49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Керуючись ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України. Про це ж вказано у ч. 1 ст. 52 МК України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п.1 ч.5 ст.54 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначені у ч.2 ст.53 МК України: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Однак, у разі необхідності, митні органи мають право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості (п.2 ч.5 ст.54 МК України), а декларант чи уповноважена ним особа зобов`язані надати такі додаткові документи (ч.3, 4 ст.53 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості згідно із ч.1 ст.54 МК України.

При цьому, у п.1 ч.4 ст.54 МК України визначено обов`язок митниць здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості товарів, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів та подані декларантом до митного органу, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, визначені ч.3 ст.53 ММК України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.ч.5 та 6 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Поряд із цим, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Така правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 р. у справах № 21-127а15 та № 21-53а15.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, відповідно до ст. VII п.2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1994 року визначено, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таке, що ставить під сумнів право митних адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь-якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч.1 ст.57 МК України).

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).

Разом з цим, Верховний Суду в постанові від 08.10.2019 року по справі №803/776/17 зазначив, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 МК України.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України (ч.3 ст.54 МК України).

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч.1 ст.55 МК України).

Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч.2 ст.55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (далі ? Правила №598).

Так, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Строк дії таких гарантій складає 90 календарних днів (ч.7 ст.55 МК України). Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості (ч.8 ст.55 МК України). Митний орган, у разі надання вказаних документів, розглядає їх та протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у випадках визначених даною частиною.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Як було встановлено судом, позивачем визначено митну вартість товару за основним методом за ціною контракту. Водночас відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Основний метод (ст.58 МКУ - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) неможливо застосувати, враховуючи відсутність документально підтвердженої інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у зв`язку з наданням неповних відомостей про митну вартість товарів, ненадання належних додаткових документів).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Так, відповідно до ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.

Як вбачається з Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500500/2023/000644/1 від 07.10.2023 року другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (п. « 2а» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.59 МК України) та другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо подібних (аналогічних) товарів (п. « 2б» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.60 МК України) не застосовані, так як у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами. Другорядний метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (п. « 2в» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.62 МК України) та другорядний метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) (п. « 2г» ч.1 ст.57 МК України, передбачений ст.63 МК України) не застосовані, оскільки у митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.

Другорядний метод визначення митної вартості ? резервний метод (п. « 2ґ» ч.1 ст.57 МК України, ст.64 МК України), передбачає, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT/ГATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Таким чином розрахунок митної вартості товару відповідачем виконаний за резервним методом. А отже, митну вартість Одеською митницею скориговано за товаром №1 до рівня 59796,19 дол. США. Так, на підставі аналізу баз даних ЄАІС Держмитслужби, відповідачем встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений до митного оформлення час з урахуванням вагових характеристик є більшим та становить по товару №1 2,2263 дол. США/кг (МД №UA500500/2023/034472 від 29.09.2023).

Судом встановлено, що Рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем прийняте у зв`язку з тим, що до митного оформлення разом з митною декларацією подані документи, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки та в них відсутні всі відомості, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів та ціни, що були фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Водночас наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору та для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на наступне.

Частиною 10 ст. 58 МК України передбачений перелік складових митної вартості, які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. За змістом цієї норми обов`язковою ознакою таких витрат є не включення їх до ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто, у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18, від 06.02.2020 року по справі №520/10709/18.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, поставка товару здійснювалась на умовах FОВ PORT SHEKOU CHINA (Інкотермс 2010).

Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) - це міжнародні правила по тлумаченню найбільш широко використовуваних торгових термінів в області зовнішньої торгівлі, у них зазначені яка з сторін договору купівлі - продажу повинна здійснити необхідні для перевезення та страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, та які витрати несе кожна з сторін.

Обрані сторонами умови зовнішньоекономічного договору умови поставки товару визначають те, які витрати включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари або іншими словами, визначають конкретні складові митної вартості товарів.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) визначено, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту.

За умовами поставки FOB саме на продавця покладається обов`язок забезпечення пакування товару, необхідного для перевезення, за власний рахунок, тобто продавець повинен поставити товар у придатному для безпечного транспортування стані, з відповідною упаковкою, та відповідно ціна товару визначена з урахуванням вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов?язаних із пакуванням.

Пунктом 4.2. контракту №GTSТ/04-22 від 04.07.2022 року визначено, що вартість тари та упаковки входить у вартість товару, що, поставляється. Відповідно до п.п.7.1-7.2 контракту №GTSТ/04-22 від 04.07.2022 року, упаковка повинна забезпечувати повне збереження товару при транспортуванні всіма видами транспорту, включаючи перевалки. У випадку, якщо упаковка не забезпечує збереження товару, про що буде складений відповідний акт, Постачальник відшкодує всі збитки Покупця, викликані неналежною упаковкою. Види упаковки на товар, що поставляється, зазначаються в пакувальному листі. Вартість упаковки включена в ціну товару і поверненню не підлягає.

Як вбачається з специфікації №3 від 22.06.2023 року, рахунок-фактури (інвойсу) (Commercial invoice) №ZYNHLD-2023003 від 22.06.2023 року, рахунок-проформи (Proforma invoice) №ZYNHLD-2023003 від 15.05.2023 року, пакувального листа (packing list) №ZYNHLD-2023003 від 12.06.2023 року, коносаменту (Bill of lading) №UTRUST23060923 від 25.06.2023 року, автотранспортної накладної CMR б/н від 09.08.2023 року товар поставляється постачальником в груповій упаковці по 12 штук в коробці, а весь товар, що постачався позивачу сформований в 5610 коробок з 67320 упаковок, вага нетто 21837,00 кг, вага брутто 22902,90 кг. При цьому, у вказаних документах, наданих до митного оформлення, відсутні будь-які додаткові витрати продавця на упаковку товару та жодних спеціальних умов щодо пакування товару не передбачалось. Також суд враховує, що до митного органу декларантом додатково надано калькуляцію (calculation invoice) від 22.06.2023 №ZYNHLD-2023003 разом з іншими запитуваними документами, у якій міститься інформація щодо формування ціни та вказано вартість пакування, зокрема.

Разом з тим, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37 - має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що також свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Суд доходить до висновку, що з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням, та, що витрати на упаковку вже включені у ціну товару, а відтак не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Таким чином, в даному випадку, вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі №815/6794/17 і від 18.12.2019 року у справі №160/8775/18.

За таких обставин при постачанні товару вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов?язаних із пакуванням включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо, відтак суд вважає, що вищевказане спростовує помилкове твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначення митної вартості самого товару за відсутності в рахунку-фактурі (інвойсі) від 22.06.2023 року №ZYNHLD-2023003 даних щодо даної складової митної вартості товару.

Щодо невідповідності суми попередньої оплати у розмірі 30% від вартості товару про що вказано відповідачем в оскаржуваному рішенні, а саме: загальна вартість товару по рахунку-проформі 83837,94 дол.США, тобто попередня оплата 25151,382 дол. США, проте відповідно платіжного документа. передплата складає 24678,88 дол. США, суд враховує наступне.

Ціна товару, що поставляється за цим Контрактом, встановлюється в доларах США (USD) і буде відображатися в Специфікаціях. Загальна ціна Контракту визначається загальною сумою всіх Специфікацій (п.4.4. Контракту №GTSТ/04-22 від 04.07.2022 року). Пункт 5.2. контракту передбачає попередню оплату товару в розмірі 100%, на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату, однак в разі зміни умов поставки, передбачених в п.3.1 цього контракту, в окремій специфікації на кожну окрему партію сторони можуть визначити інші умови оплати (п.5.5 контракту).

Відповідно до специфікацій №4 від 12.06.2023 року та №3 від 22.06.2023 року сторони погодили, зокрема, умови оплати, а саме оплата товару (партії товару) здійснюється в два етапи, на умовах попередньої оплати, наступними етапами: Покупець здійснює попередню оплату у розмірі 30% від вартості товару (партії товару), на підставі виставленого Постачальником рахунку на оплату (проформа інвойс), та остаточну суму від вартості товару (партії товару) на підставі виставленого Постачальником комерційного інвойсу (комерціал інвойс), протягом 5 робочих днів з моменту отримання Покупцем копії коносаменту від Постачальника. Про передоплату 30% за проформа-інвойсом та 70% залишку за копією коносаменту також вказано в проформа-інвойсах.

По специфікації №3 від 22.06.2023 року, рахунок-проформі (Proforma invoice) №ZYNHLD-2023003 від 15.05.2023 року та рахунок-фактурі (інвойсу) (Commercial invoice) №ZYNHLD-2023003 від 22.06.2023 року сума за товар становить 45725,64 USD; по специфікації №4 від 12.06.2023 року, рахунок-проформі (Proforma invoice) №ZYNHLD-2023004 від 15.05.2023 року та рахунок-фактурі (інвойсу) (Commercial invoice) №ZYNHLD-2023004 від 12.06.2023 року сума за товар становить 38112,30 USD, що разом складає 83837,94 USD.

В матеріалах справи наявні платіжні інструкції №267 від 23.05.2023 року та №275 від 26.07.2023 року про оплату товару на суму 24678,88 дол. США та 59159,06 дол. США відповідно, що разом становить 83837,97 дол. США.

Вищевказані документи наявні в матеріалах справи, зокрема надані з клопотанням відповідача про долучення до матеріалів справи належним чином завірених копій документів, що були використані при прийнятті оскаржуваних рішень. При цьому суд зазначає, що в документах наданих позивачем разом з позовом долучені дві рахунок-проформи (Proforma invoice) №ZYNHLD-2023004 від 15.05.2023 року, одна з них на суму 38112,30 USD та збігається з тією, що долучив до клопотання відповідач, інша на суму 36537,30 USD (крім того у вказаному документі наявно 20 позицій товару, а в інших документах що стосуються поставки товару за специфікацією №4 17 позицій товару).

Згідно доводів позивача, згідно виставленого Постачальником попереднього (без врахування витрат на фрахт та страхування) рахунку на оплату проформа інвойс (Proforma invoice) №ZYNHLD-2023003 від 15.05.2023 сума до сплати становила 45725,64 дол. США та згідно рахунку-проформи (Proforma invoice) № ZYNHLD-2023004 від 15.05.2023 сума до сплати становила - 36537,30 дол. США. Всього сума до сплати за товар згідно наявної документації становила - 82264,94 дол. США. Відповідно до цієї суми, було здійснено попередню оплату у розмірі 30% від вартості товару - 24678,8 дол. США. Після врахування витрат на фрахт та страхування Постачальником було виставлено комерційні інвойси, де вартість партії товару була збільшена, на підставі чого ТОВ «АВСК» була сплачена остаточна сума у розмірі 59159,06 дол. США відповідно до рахунків-фактур (інвойс) (Commercial invoice) №ZYNHLD-2023003 від 22.06.2023 та №ZYNHLD-2023004 від 12.06.2023.

Однак вирішуючи спір, суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Аналогічна позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року по справі №803/3649/15.

Крім того, Верховний Суд по справі №815/329/17 від 17.04.2018 року зазначив, що відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару, з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Крім того, згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено.

При цьому, суд враховує, що загальна сума за обома платіжними інструкціями №267 від 23.05.2023 року та №275 від 26.07.2023 року складає 83837,97 дол. США та відповідає загальній сумі за поставку товару за специфікаціями №3 від 22.06.2023 року, №4 від 12.06.2023 року та рахунок-проформами (Proforma invoice) №ZYNHLD-2023003 від 15.05.2023 року, №ZYNHLD-2023004 від 15.05.2023 року, а надходження передплати в меншому розмірі, ніж необхідно, потенційно впливатиме на договірні відносини позивача з його контрагентом (постачальником) та відповідальність позивача перед його контрагентом.

Також з підстав викладених вище, суд критично ставиться до твердження митного органу в оскаржуваному Рішенні, що рахунки на оплату від 17.07.2023 №2524 та від 07.08.2023 №2894, відповідно п.3.3. Договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експорно-імпорних транзитних вантажів від 10.06.2023 №X100623-81, оплата робіт та послуг здійснюється Замовником протягом 5 (п?яти) банківських днів, проте платіжні інструкції №6047 та №6046 датовані 04.10.2023.

Щодо посилань відповідача в оскаржуваному рішенні, що до митного оформлення жоден з наведених у наказі МФУ від 24.05.2012 №599 документів, що можуть підтверджувати виплати на транспортування не надано (відсутні виставлені рахунки на транспортування, відсутні банківські документи щодо оплати), суд враховує, що відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема оскаржуваної картки відмови, щодо транспортних (перевізних) документів та витрат на транспортування позивачем до митного оформлення надано коносаменти (Bill of lading) №UTRUST23060598 від 20.06.2023 року та №UTRUST23060923 від 25.06.2023 року; автотранспортні накладні (CMR) №010801 від 01.08.2023 року та б/н від 09.08.2023 року; довідки про транспортні витрати доставки вантажу, видані ФОП ОСОБА_1 , №16 від 07.08.2023 року та №17 від 12.08.2023 року; договір (контракт) про перевезення №02/МВЛ-22 від 25.11.2022 року; договір №Х100623-81 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 10.06.2023 року, укладного з ТОВ «Хіллдом логістікс»; довідки про транспортні витрати №0408-1 від 04.08.2023 року, №1008-1 від 10.08.2023 року, виписані ТОВ «Хіллдом логістікс»; контракт №01/ТЕО-23 на надання транспортно-експедиторських послуг від 03.01.2023 року, укладеного з ПП «Вісан».

Крім того додатково під час митного оформлення товарів після витребування митним органом позивачем додатково надано копії наступних документів, про що вказано в оскаржуваному рішенні: рахунки на оплату №Мас00000022 від 07.08.2023 року та №Мас00000021 від 12.08.2023 року, виписані ФОП ОСОБА_1 ; акти надання послуг б/н від 07.08.2023 року та б/н від 12.08.2023 року, видані ФОП ОСОБА_1 ; акти надання послуг №2691 від 07.08.2023 року, №2715 від 18.07.2023 року та №2755 від 14.08.2023 року, видані ТОВ «Хіллдом логістікс»; рахунки на оплату №2524 від 17.07.2023 року та №2894 від 07.08.2023 року, виписані ТОВ «Хіллдом логістікс»; платіжні інструкції №6046 від 04.10.2023 року, №6047 від 04.10.2023 року та №5899 від 18.07.2023 року на користь ТОВ «Хіллдом логістікс».

Також матеріали справи містять рахунок на оплату №2920 від 10.07.2023 року, виписаний ТОВ «Хіллдом логістікс».

Наказ Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 року «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» містить положення, що передбачає, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Враховуючи вищевикладене положення та ряд документів наданих декларантом до митного оформлення, суд погоджується з доводами позивача про те, що ним було надано всі наявні у нього документи, що підтверджують витрати на транспортування.

Також суд не бере до уваги твердження відповідача, викладене в оскаржуваному Рішенні, що для підтвердження митної вартості надано до митного оформлення довідки про транспортні витрати доставки вантажу автомобілем ФОП ОСОБА_1 від 07.08.2023 №16, від 12.08.2023 №17, проте до митного оформлення не надано договір про доставку товару, у зв`язку з чим неможливо з`ясувати на яких умовах здійснюється доставка та в який термін оплачуються послуги, оскільки як вбачається з матеріалів справи, зокрема з оскаржуваної картки відмови та митної декларації, позивачем надавався до Одеської митниці договір про перевезення №02/МВЛ-22 від 25.11.2022 року, укладений з ФОП ОСОБА_1 та посилання на цей договір також міститься в актах наданих послуг, виписаних ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, суд вважає неприйнятними твердження відповідача, викладене в оскаржуваному Рішенні, про те, що «у поданих до митного оформлення документах взаєморозташування підпису та прізвища посадової особи Продавця та Покупця мають ідентичне розташування, нахил тощо. Підпис, печать Продавця та Покупця на документах легко виділяються та копіюються в будь-яке інше місце. Все це може свідчити про ознаки підробки банківських платіжних документів»; «у поданих додатково до митного оформлення платіжних інструкціях від 18.07.2023 №5899, від 04.10.2023 №6046, від 04.10.2023 №6047 взаєморозташування підпису уповноваженої особи банка мають ідентичне розташування, нахил тощо. Підпис, печать банка на документах легко виділяються та копіюються в будь-яке інше місце», оскільки матеріали справи не містять обґрунтувань з боку відповідача, яким чином вказане впливає на визначення митної вартості товарів, а зворотного судом не встановлено.

Суд також критично ставиться до твердження митного органу в оскаржуваному Рішенні що, наданий до митного оформлення прайс-лист виробника товарів від 06.04.2023 б/н адресований ТОВ «АВСК», тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів, оскільки позивач може надавати до митного органу лише прайс-лист, який був підготовлений та наданий йому постачальником. Фактично, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом. Водночас, суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватися продавцем у довільній формі та на власний розсуд, також торгові відносини є різноманітними та безліч обставин можуть впливати на ціну товару, зокрема умови поставки. При цьому інформація, що міститься в прайс-листі відповідає іншим документам, які надавались позивачем до митного оформлення. Також в матеріалах справи наявна копія довідки про ціну Вих.№0625-inf від 03.10.2023 року видана позивачу ТОВ «Експоцентр Одеса», що також надавалася до митного органу разом з іншими запитуваними документами.

Верховний Суд в постанові від 25.06.2020 року по справі №П/811/687/16 зауважив, що прайс-лист не є обов`язковим документом, що передбачений частиною другою 53 , який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару.

У постанові від 24.01.2019 року по справі №826/2277/16 Верховний Суд вказав, що прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому Митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

Таким чином, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «АВСК» митної вартості товару судом не встановлено.

Суд встановив, що митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у митній декларації визначено за основним методом та до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, містили розбіжності та ознаки підробки є необґрунтованими. Оскільки надані позивачем документи спростовують твердження контролюючого органу про наявність в них розбіжностей, ознак підробки та відсутності всіх відомостей, що підтверджують ціну імпортованого товару, зокрема наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена ТОВ «АВСК» митна вартість товару базувалася на документально підтверджених відомостях, що піддавались обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що відомості, які містяться в ЄАІС Держмитслужби, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Разом з тим, Верховним Судом сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (Постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

Згідно з Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів крім номера та дати митної декларації (№UA500500/2023/034472 від 29.09.2023), яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не містить жодних пояснень з боку митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів всупереч положенням п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України. Вищевказана митна декларація №UA500500/2023/034472 від 29.09.2023 року надана відповідачем до суду в якості доказів, та як вбачає суд поставка товару здійснювалася ТОВ «АВСК», постачальник GUANGDONG THEAОSON TECHNOLOGY CO., LTD на умовах CFR, що також впливатиме на складові митної вартості товару.

З урахуванням зазначеного, суд встановив, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких скориговано митну вартість товару.

Згідно з ч.11 ст.5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб`єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

При цьому, суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, про недотримання Одеською митницею вимог МК України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом ціною договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення ст.58 МК України, здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням другорядного резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UА500500/2023/000644/1 від 07.10.2023 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За таких обставин, відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу у митному оформленні ввезеного на митну територію України товару, за заявленою у митній декларації №23UA34665U0 від 30.09.2023 року митною вартістю, а тому оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500500/2023/001279 від 07.10.2023 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача повернути суми надмірно сплачених платежів у розмірі 72575 грн. на користь позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Згідно ч.ч.4, 7 ст.55 МК України під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Відповідно до п. 43.3, п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

Відповідно до п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. У разі якщо повернення сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу, відповідне повідомлення надсилається контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку з дня отримання відповідної податкової декларації. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.

Процедури під час повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, та пені регулюються Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 (далі - Порядок №643)

Згідно п.п.1 Розділу 3 Порядку №643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Суд зазначає,що обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних платежів є подання заяви про таке повернення за наявності підстав, з дотриманням процедури і на умовах, встановлених Порядком №643.

Будь-яких доказів на підтвердження звернення позивача до Одеської митниці із заявою про повернення сум грошового зобов`язання в порядку передбаченому чинним законодавством, суду не надано.

При цьому, визначення митної вартості товарів/її перевірка віднесено до компетенції відповідача, та є його дискреційними повноваженнями.

Крім того, нормами Митного кодексу України не передбачено повторне проведення митного оформлення товару.

За таких підстав, суд дійшов висновку, про відсутність законодавчо передбачених підстав для задоволення позовної вимоги ТОВ «АВСК» про стягнення з Одеської митниці надмірно сплачених платежів у розмірі 72575 грн та її передчасність.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до суду надано платіжну інструкцію №6311 від 19.01.2024 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3028,00 грн.

Однак, оскільки позивач подав до суду позовну заяву через Підсистему «Електронний суд» на підставі ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає врахуванню коефіцієнт 0,8 за подання позову в електронній формі, що становитиме 2422,40 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «АВСК», суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2422,40 грн. з Одеської митниці.

Що стосується надмірно сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн., то він підлягає поверненню позивачу у порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВСК» до Одеської митниці задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UА500500/2023/000644/1 від 07.10.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UА500500/2023/001279 від 07.10.2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВСК» витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст.ст.295, 297 КАС України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «АВСК» (65031, м. Одеса, вул. Промислова, буд. 28-А, ).

Відповідач - Одеська митниця (вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, м. Одеса, 65078, ).

Суддя Іванов Е.А.