Справа № 380/20480/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/20480/23 пров. № А/857/227/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року (головуючий суддя Лунь З.І.) ухвалене у м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/20480/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області, відповідач 1) за № 42 від 04.08.2023 про відмову в призначенні за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 2) зарахувати до загального трудового стажу роботи період роботи з 01.07.1989 по 12.12.1989 електрозварювальником ручного дугового зварювання в Будівельному правлінні № 2 «Донецькжитлобуд»; з 18.03.1991 по 20.11.1994 ковалем в колгоспі «Червоний Жовтень» Марянського району Донецької області; з 01.03.1996 по 30.04.1998 сучкорубом в ТОВ «ППВ» в с.Ваніно Хабаровського краю РФ, а також до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 12.12.1994 по 21.01.1996 на підземній роботі на шахті «Південнодонецька» шахтоуправління «Донецьквугілля» та з 01.04.2004 по 23.09.2011 ковалем ручного кування у ТОВ «Агрофірма «Агротис» с.Павлівка Донецької області та призначити з 28.07.2023 пенсію по віку за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області № 42 від 04.08.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до його пільгового стажу період роботи з 01.07.1989 по 12.12.1989, з 18.03.1991 по 20.11.1994, з 01.03.1996 по 30.04.1998, який підтверджено трудовою книжкою серії НОМЕР_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд зазначив, що застосовує норми чинного законодавства та надає оцінку спірним правовідносинам з урахуванням того, що позивач звернувся до суду за захистом права на призначення пенсії на пільгових умовах саме за Списком № 2, а не Списком №1. Страховий стаж позивача становить 20 років 09 місяців 29 днів, що також зазначено у рішенні №42 від 04.08.2023. У трудовій книжці позивача наявні всі відповідні записи та ним надано всі необхідні документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. При цьому неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17. Суд також звертає увагу на те, що однією з підстав для призначення пенсії є наявність у особи відповідного стажу роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, відповідальність за ведення якої покладено на роботодавця. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 428/7863/17. Таким чином, не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи позивача з 01.07.1989 по 12.12.1989, з 18.03.1991 по 20.11.1994, який підтверджено трудовою книжкою через неналежне, на думку відповідача, виправлення у даті наказу про звільнення з роботи, відсутність інформації про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані трудодні у колгоспі, що суперечить нормам чинного законодавства України, у тому числі приписам статті 19 Конституції України. Відповідачами не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що ними вчинялись відповідні дії щодо здійснення зустрічної перевірки первинних документів для підтвердження спірного періоду роботи позивача. Також, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж та заробітна плата, набуті позивачем на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації. Положення Закону № 2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення Постанови №1328 з 02.12.2022. Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно з Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. А відтак, суд відхилив посилання відповідачів, покладені в основу спірного рішення, на ту обставину, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди. Оскільки саме відповідач наділений повноваженнями щодо розрахунку стажу та призначення пенсії, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до його пільгового стажу період роботи з 01.07.1989 по 12.12.1989, з 18.03.1991 по 20.11.1994, з 01.03.1996 по 30.04.1998 , який підтверджено трудовою книжкою.

Ухвалою суду від 29 грудня 2023 у рішенні суду від 12.12.2023 у справі №380/20480/23 виправлено описку, виклавши абзац мотивувальної частини рішення суду так: «Оскільки саме відповідач наділений повноваженнями щодо розрахунку стажу та призначення пенсії, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до його загального страхового стажу період роботи з 01.07.1989 по 12.12.1989, з 18.03.1991 по 20.11.1994, з 01.03.1996 по 30.04.1998, який підтверджено трудовою книжкою серії НОМЕР_1 ».

У рішенні суду від 12.12.2023 у справі №380/20480/23 виправлено описку, та викладено абзац резолютивної частини рішення суду так: «Зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до його загального страхового стажу період роботи з 01.07.1989 по 12.12.1989, з 18.03.1991 по 20.11.1994, з 01.03.1996 по 30.04.1998, який підтверджено трудовою книжкою серії НОМЕР_1 ».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги.

Позивач вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що позивач не міг звертатися за пенсією по віку по Списку № 2, тому, що право на пенсію по віку за вказаним Списком виникає лише з 55 років і не раніше. Тоді коли він мав на час звернення вік 52 роки 2 місяці, бо право на пенсію по віку за Списком № 1 виникає з 50 років. У ОСОБА_1 по Списку № 1 не було 10 років такої роботи, а мав стаж роботи по Списку № 1 - 8 років і 6 місяців. Тому право на пенсію виникало пізніше. На час звернення за пенсією позивач досяг віку 52 роки та 2 місяців. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», одержав право на пенсію по віку, маючи необхідний загальний трудовий стаж понад 25 років та необхідний стаж по Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме : 01 рік 01 місяць та 09 днів, на підземних роботах на шахті «Південнодонецька» шахтоуправління «Донецьквугілля» з 12.12.1994 по 21.01.1996 та 07 років 05 місяців та 22 дні на роботі коваля ручного кування з 01.04.2004 по 23.09.2011 в товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротис»». Пільговий стаж по Списку № 1 підтверджується записами в трудовій книжці. Зазначає, що зобов`язуючи відповідача повторно розглянути документи для призначення пільгової пенсії як в мотивувальній частині так і резолютивній є суперечливим. Якщо про зарахування до пільгового стажу суд не визначився, то яким чином є зобов`язання відповідача розглянути питання про призначення пільгової пенсії. Розгляд органом ПФУ в цьому випадку не є новим, адже відповідач розглядав ці документи і уже приймав рішення щодо відмови в зарахуванні пільгового стажу. Позивач має 52 роки і він уже з цього приводу звертався за призначенням пенсії по віку за Списком № 1. Тобто суд лише визначився з загальним стажем, натомість, по пільговому стажу не розглянув позов по суті, як підставу для повторного розгляду органом ПФУ щодо призначення пенсії. У віці 52 роки позивач набуває право на пенсію по віку лише при наявності необхідного пільгового стажу по Списку № 1, а зовсім не за Списком № 2. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суд від 12.12.2023 в частині відмови в зарахуванні до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 12.12.1994 по 21.01.1996 на підземній роботі на шахті «Південнодонецька» шахтоуправління «Донецьквугілля» та з 01.04.2004 по 23.09.2011 ковалем ручного кування у ТОВ «Агрофірма «Агротис» с. Павлівка Донецької області. Призначити ОСОБА_1 з 28.07.2023 пенсію по віку за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Ухвалити в зазначеній частині нове рішення за яким зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 12.12 1994 по 21.01.1996 на підземній роботі на шахті «Південнодонецька» шахтоуправління «Донецьквугілля» та з 01.04.2004 по 23.09.2011 ковалем ручного кування у ТОВ «Агрофірма «Агротис» с. Павлівка Донецької області, а також призначити ОСОБА_1 з 28.07.2023 пенсію по віку за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

ГУ ПФУ у Львівській області вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що за принципом екстериторіальності документи ОСОБА_1 розглядалися ГУ ПФУ в Чернівецькій області, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 42 від 04.08.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, а також недосягненням пенсійного віку.

ГУ ПФУ у Львівській області не приймалося жодних рішень стосовно призначення чи відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 20 років 09 місяців 29 пільговий стаж роботи за Списком № 2 - 02 роки 07 місяців 23 дні.

До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: з 01.07.1989 по 12.12.1989 електрозварювальником ручного дугового зварювання згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки наявне виправлення у даті наказу про звільнення з роботи; з 18.03.1991 по 20.11.1994 ковалем у колгоспі «Червоний Жовтень», оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані трудодні у колгоспі. Для зарахування вказаних періодів до страхового стажу слід надати уточнюючу довідку, видану на підставі первинних документів, про відпрацьовані дні та встановлений мінімум з помісячною розбивкою відпрацьованих вихододнів; з 01.03.1996 по 30.04.1998 у російській федерації. У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції). Пунктами 2.7 - 2.8 даної Інструкції встановлено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Аналогічні норми закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за № 5; зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110. Судом не враховано, що за результатами письмового повідомлення виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення зазначений міжнародний договір припинив свою дію для України 19.06.2023. Крім цього, російська федерація у червні 2022 денонсувала Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак, з 01 січня 2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992. Судом також не враховано, що визначальним фактором у даній справі є досягнення відповідного пенсійного віку позивачем, визначеного чинним законодавством, а також наявність страхового та пільгового стажу. Оскільки страховий стаж позивача складає, 20 років 09 місяців 29 днів, пільговий стаж роботи за Списком № 2 - 02 роки 07 місяців 23 дні (при необхідному страховому стажі 30 років, а пільговому стажі 12 років 6 місяців), ГУ ПФУ в Чернівецькій області правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Таким чином, позивач не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, оскільки не досяг відповідного пенсійного віку (55 років) та у нього відсутній відповідний страховий стаж (30 років) та пільговий стаж (12 років 6 місяців), встановлені пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Львівській області, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду скасувати з підстав викладених в апеляційній скарзі позивача.

ГУ ПФУ у Львівській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду скасувати з підстав викладених в апеляційній скарзі пенсійного органу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 27.07.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно принципу екстериторіальності розгляд заяви визначено ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

ГУ ПФУ в Чернівецькій області (відповідач 1) рішенням №42 від 04.08.2023 відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. У рішенні зазначив, що пенсійний вік заявника 52 років; страховий стаж становить 20 років 9 місяців 29 днів; пільговий стаж становить 2 роки 07 місяці 23 дні. До страхового стажу позивачу не зараховано періоди: з 01.07.1989 по 12.12.1989, оскільки наявне виправлення і наказу про звільнення; період роботи в колгоспі з 18.03.1991 по 20.11.1994, оскільки відсутня довідка про відпрацьовані вихододні; період роботи з 01.03.1996 по 30.04.1998, оскільки 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Також зазначено, що до пільгового стажу за доданими документами зараховано всі періоди згідно з наявних в реєстрі осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вважаючи відмову пенсійного органу щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вимогами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі як і раніше - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини першої, другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень абзацу 1 п. 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначено ст. 114 Закону № 1058-IV.

Згідно з частиною 1 ст. 114 Закону № 1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу з 1 квітня 2023 по 31 березня 2024 - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати:

1. трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи,

2. виписку із наказу по підприємству про проведення атестації па відповідному робочому місці,

3. у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності) (п.23 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637).

Отже, підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення встановленого законодавством віку, наявність необхідного стажу, наявність професії чи посади в зазначеному Списку, підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць (при наявності пільгового стажу після 21.08.1992), а також зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Також право на пенсію за віком на пільгових умовах регулюється ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків, наведених Конституційним Судом України у рішенні № 1-р/2020 від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018(746/15).

За приписами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній (далі Порядок № 637).

Згідно з пунктами 1 - 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: - періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; - професія або посада; - характер виконуваної роботи; - розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; - первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно п.22 Порядку № 637 стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення (до укладення відповідних двосторонніх угод).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 159/4315/16-а та від 26.04.2021 у справі № 348/2180/16-а.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках, а саме за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Така позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 у справі № 159/4178/16-а.

З матеріалів справи видно, що страховий стаж позивача становить 20 років 09 місяців 29 днів, що також зазначено у спірному рішенні пенсійного органу №42 від 04.08.2023 та не заперечується сторонами.

Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював на різних посадах, зокрема:

- з 01.07.1989 по 12.12.1989 працював електрозварювальником ручної дугової зварки 3-го розряду в Будівельному управлінні №2«Донецькжитлобуд»;

- з 27.12.1989 по 30.01.1991 служив в Радянській Армії;

- з 18.03.1991 по 20.11.1994 працював ковалем в колгоспі «Червоний Жовтень»;

- з 01.03.1996 по 30.04.1998 сучкорубом в ТОВ «ППВ» в с. Ваніно Хабаровського краю рф;

- з 22.02.1999 по 31.03.2004 працював ковалем в колгоспі «Червоний Жовтень»;

- з 01.04.2004 по 23.09.2011 працював у філіалі «Павловський ООО «Агрофірма» ковалем.

Тобто, у трудовій книжці позивача наявні всі відповідні записи та ним надано всі необхідні документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Апеляційний суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. При цьому неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Така позиція узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Апеляційний суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії є наявність у особи відповідного стажу роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, відповідальність за ведення якої покладено на роботодавця.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 428/7863/17.

При цьому, навіть формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист, зокрема й призначення пенсійних виплат.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.

В той же час, позивач належними та допустимими доказами підтвердив працевлаштування у спірний період, а відповідачами не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що ними вчинялись відповідні дії щодо здійснення зустрічної перевірки первинних документів для підтвердження спірного періоду роботи позивача.

Таким чином, не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи позивача з 01.07.1989 по 12.12.1989, з 18.03.1991 по 20.11.1994, який підтверджено трудовою книжкою позивача, через неналежне, на думку відповідача, виправлення у даті наказу про звільнення з роботи, відсутність інформації про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані трудодні у колгоспі, що суперечить нормам чинного законодавства України, у тому числі приписам статті 19 Конституції України.

Щодо доводів пенсійного органу про не зарахування періодів роботи позивача в рф з 01.03.1996 по 30.04.1998, з тих підстав, що з 01.01.2023 припинено участь російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Стаття 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Так, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача, що регламентовано частиною 1, 10, 12 статті 20, частиною 16 статті 106 Закону №1058-IV.

Ст.1 Закону №1058-ІV передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно зі ст.24 цього Закон №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.

Обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та, відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет Пенсійного фонду російської федерації виник з 01 січня 2012.

Щодо покликання скаржника покладені в основу спірного рішення, на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» прийнято рішення про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 у м. Москві, то апеляційний суд вважає таке покликання пенсійного органу необґрунтованими і безпідставними, оскільки Угода про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 була чинна як для України, так і для росії в спірні періоди роботи позивача, а тому такі обставини як повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та військова агресія по відношенню до громадян України, не може бути підставою для відмови пенсійним органом у врахуванні стажу позивача за періоди роботи на території росії, які мали місце до вказаних подій.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування документів з російської федерації.

Як видно з трудової книжки позивача, останній працював з 01.03.1996 по 30.04.1998 сучкорубом в ТОВ «ППВ» в с. Ваніно Хабаровського краю рф.

Запис про спірний період у трудовій книжці позивача заповнений відповідно до вимог Інструкції № 58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивача прийнято на таку роботу. Окрім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Таким чином, оскільки позивач працював у російській федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідача не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 22 січня 1993 № 2783-IX, який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеної від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР.

Таким чином, період роботи позивача з 01.03.1996 по 30.04.1998 сучкорубом у ТОВ «ППВ» в с. Ваніно Хабаровського краю рф на території рф підтверджено даними трудової книжки та має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області № 42 від 04.08.2023 про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Апеляційний суд окремо обумовлює і ту обставину, що позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за Списком № 1, а не по Списку №2, як фігурує в спірному рішенні пенсійного органу, позаяк протилежного з матеріалів справи не вбачається.

Тож, при розгляді цього спору завданням адміністративного судочинства є ефективне відновлення порушеного права позивача на призначення йому відповідної пільгової пенсії, що відповідатиме приписам ст. 2 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії за умови, що таких дій не вчинив відповідач.

Таким чином, у спірних правовідносинах суд не вправі зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу, оскільки пенсійним органом у оскаржуваному позивачем рішенні не вирішено питання щодо врахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу та призначення пенсії за Списком №1, а тому суд не має права перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо вирішення питання наявності стажу позивача для призначення пенсії про віку на пільгових умовах.

Враховуючи наведене вище, у спірних правовідносинах колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за Списком №1, з врахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового і пільгового стажу описаних спірних періодів роботи позивача та прийняти відповідно рішення, виходячи з такого.

Так, згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 №28-2 (Положення № 28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону № 1058, Пенсійний фонд України є органом який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України.

Інструкцією користувача реалізації механізму розподілу та опрацювань звернень за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів від 21 грудня 2020 внесені зміни в програмне забезпечення підсистеми призначення та виплати пенсії на базі електронної пенсійної справи в частині централізації призначення пенсії. Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» (Постанова № 25-1), зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 за № 339/35961, передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Постанови № 25-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Екстериторіальність передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов Правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Чернівецькій області та прийнято рішення № 42 від 04.08.2023, яким відмовлено в призначені пенсії. При цьому, після надання відповіді електронна пенсійна справа, яка була отримана останнім для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/ фактичного місця проживання особи. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що належним пенсійним органом, уповноваженим на повторний розгляд питання про призначення пенсії позивача є ГУ ПФУ у Львівській області.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на не в повній мірі правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої, третьої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат розгляду апеляційної скарги та, виходячи із приписів ст.139 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача судові витрати по 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 380/20480/23 та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 42 від 04.08.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 від 28.07.2023 року, згідно його заяви, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині постанови.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Андрея Митрополита, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце фактичного перебування: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (місцезнаходження: 58002, м.Чернівці, вул.Кобилянської Ольги, 1/ пл.Центральна, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце фактичного перебування: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар