Справа № 520/10534/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мороко А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 р. Справа № 520/10534/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024, по справі № 520/10534/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення №94 від 17.04.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії по зарахуванню періодів роботи ОСОБА_1 з 20.10.2008 року по 28.08.2018 року до страхового та пільгового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, вчинити дії по призначенню та виплаті з 11.01.2021 року пільгової пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі заяви ОСОБА_1 від 11.01.2021 року про призначення пільгової пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 задоволено позовні вимоги.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області №94 від 17.04.2023 року про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині неможливості зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.10.2008 по 28.08.2018 із врахуванням довідок КНГ Сервіс №14 від 13.04.2021 року про особливий характер роботи, №116 від 06.04.2021 року про нарахування заробітної плати для нарахування пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.10.2008 по 28.08.2018 із врахуванням довідок КНГ Сервіс №14 від 13.04.2021 року про особливий характер роботи, №116 від 06.04.2021 року про нарахування заробітної плати для нарахування пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.01.2021.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про відсутність підстав для зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періоди його роботи в російській федерації з 20.10.2008 по 28.08.2018 згідно довідки №14 від 13.04.2021 КНГ Сервіс про особливий характер роботи.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення йому пільгової пенсії за віком по Списку №2 у відповідності до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.01.2021 №154 відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком відповідно до п.п.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відмовляючи у призначенні пенсії пенсійним органом вказано, що за відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, вставленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 - не менше 28 років у чоловіків.

На підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, загальний страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення складає 22 роки 5 місяців 28 днів, пільговий стаж за списком №2 - 14 років 8 місяців 14 днів.

Зазначено, що не можливо зарахувати до пільгового стажу роботи відповідно довідки №08-01-2166 від 11.08.2020 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній з 16.01.2019 року по 29.05.2020 року, оскільки невірно вказані посилання на постанову Кабінету Міністрів України про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи в Російській Федерації з 20.10.2008 року по 28.08.2018 року, згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутні дані про підтвердження сплати внесків відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (даті Угода), а саме: згідно статті 6 Угоди «зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 року періодів роботи на території Співдружності Незалежних Держав, необхідно здійснювати за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у справі № 520/4064/21, зокрема, визнано протиправним та скасовано Рішення №154 від 15.01.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії за віком від 11.01.2021 року.

На виконання вказаного рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії та прийнято рішення №1962 від 20.10.2021 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за віком на підставі ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з тих самих підстав, що і в рішенні № 154 від 15.01.2021.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 у справі № 520/25813/21, визнано протиправним та скасовано Рішення №1962 від 20.10.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком на підставі ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії за віком від 11.01.2021 року, із врахуванням висновків суду та довідок КНГ Сервіс №14 від 13.04.2021 року про особливий характер роботи, №116 від 06.04.2021 року про нарахування заробітної плати для нарахування пенсії.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

На виконання рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківської області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії та рішенням від 17.04.2023 № 94 відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що:

- не можливо зарахувати до пільгового стажу роботи відповідно довідки №08-01-2166 від 11.08.2020 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній з 16.01.2019 року по 29.05.2020 року, оскільки невірно вказані посилання на постанову Кабінету Міністрів України про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи в росії з 20.10.2008 року по 28.08.2018 року, згідно довідки № 14 від 13.04.2021 КНГ Сервіс про особливий характер роботи, у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, до страхового стажу зараховуються періоди по 31.12.1991. Довідки № 14 від 13.04.2021 КНГ Сервіс про особливий характер роботи та № 116 від 06.04.2021 КНГ Сервіс про нарахування заробітної плати для нарахування пенсії, на момент звернення 11.01.2021 були відсутні. Заявник надав зазначені довідки 29.03.2023.

На підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, загальний страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення складає 22 роки 07 місяців 03 днів, пільговий стаж за списком №2 - 14 років 8 місяців 04 днів.

Враховуючи вищезазначене, відповідачем вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю загального страхового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та наявності підстав для зарахування до загального та пільгового стажу позивача період роботи на КНГ Сервіс на території рф з 20.10.2008 по 28.08.2018.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII.

Відповідно до п.п.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, вставленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 - не менше 28 років у чоловіків.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.п. 23, 24 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Так спірні правовідносини виникли з приводу зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 20.10.2008 по 20.08.2018.

Із матеріалів справи встановлено, що трудова книжка позивача НОМЕР_1 від 09.09.1983 містить записи: №26 від 20.10.2008 КНГ Сервіс - прийнятий помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ по п`ятому розряду в бурінні; № 29 від 28.08.2018 - звільнений за власним бажанням п. 3 ст. 77 Трудового кодексу російської федерації.

Крім того, довідкою № 14 від 13.04.2021 виданою КНГ-Сервіс визначено періоди роботи ОСОБА_1 на посаді помічника бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ з описом конкретних робіт, які виконував позивач на вказаній посаді, що має значення для призначення пенсії за віком (а.с. 57).

Відповідно до довідки про заробіток для обчислення пенсії № 116 від 06.04.2021 податкові відрахування в Пенсійний фонд у відповідності до законодавства до 2010 року перераховувалися загальною сумою на єдиний неперсоніфікований рахунок; податкові відрахування в ПФ не здійснюються у період з 2010 по 2011 рік у відповідності до законодавства РФ; за період з 2012 по 2018 страхові внески до ПФ РФ здійснені у повному обсязі; у вересні 2007, червні 2008, січні -березні, липні-грудні 2009, листопаді 2011, листопаді 2012 нарахування по заробітній платі відсутні у зв`язку з відсутністю обсягу робіт (а.с. 60).

Відмова пенсійного органу у зарахуванні даного періоду роботи до страхового стажу позивача обґрунтована виходом України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Частиною 2 ст. 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеною між Україною і росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно із абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

При цьому, в силу п. 2 ст. 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, оскільки такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Суд зазначає, що відомості про трудову діяльність позивача на території рф містяться в трудовій книжці позивача, жодних виправлень чи недоліків записи в трудовій книжці не містять.

Пенсійним органом безпосередні записи трудової книжки про роботу позивача у спірні періоди не оспорювались.

Щодо доводів апелянта стосовно дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд першої інстанції, зобов`язуючи відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.10.2008 по 28.08.2018 із врахуванням довідок КНГ Сервіс №14 від 13.04.2021 року про особливий характер роботи, №116 від 06.04.2021 року про нарахування заробітної плати для нарахування пенсії та призначити пільгову пенсію за віком відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.01.2021, виходив з того, що Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 245 КАС України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Колегія суддів зазначає, що у правовідносинах щодо призначення пенсійних виплат органи пенсійного фонду не наділені дискреційними повноваженнями, оскільки зобов`язані прийняти одне з рішень (про призначення пенсії або про відмову у призначенні), яке відповідає закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність відмови пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з підстав відсутності на теперішній час двосторонньої угоди в галузі пенсійного законодавства між Україною та рф.

Таким чином, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції про необґрунтованість зазначених в оскаржуваному рішенні пенсійного органу підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу.

Отже, враховуючи, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належним чином правомірності своїх дій у спірних відносинах, колегія суддів зазначає про обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 по справі № 520/10534/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов