Справа № 210/4103/24
Суддя: Вікторович Н. Ю.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4103/24
Провадження № 2-а/210/20/24
У Х В А Л А

іменем України

12 липня 2024 року

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2024 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, в якій позивач просила суд визнати протиправною бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 11029339 накладений постановою ДВДВ служби Криворізького міського управління юстиції від 04.04.2011 р., що належала на праві власності при житті ОСОБА_2 та яка належить ОСОБА_1 , яка є єдиним спадкоємцем померлого. .

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач посилалась на вимоги ст.ст. 19, 22, 25, 160, 161, 168 КАС України та Закону України «Про виконавче провадження»..

За приписами частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як слідує з матеріалів справи, даний спір виник у зв`язку із не скасуванням арешту майна позивача, що позбавляє останню права розпоряджатися своїм нерухомим майном, при цьому, позивачем не оскаржується правомірність накладення такого арешту та бездіяльність державного виконавця.

Згідно з частиною третьою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені в частині четвертій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», а в частині п`ятій вказаної статті заначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З аналізу зазначених норм вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках виключно на підставі рішення суду.

Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 340/25/19, для визначення юрисдикції таких спорів необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

У позові позивач вказує на те, що наявність арешту на належне майно перешкоджає їй вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) й виникають із цивільних правовідносин, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, статті 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції (аналогічні висновки викладено в постанові Великої палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/1247/18).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, зокрема, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В силу вимог частини другої статті 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Так, даний спір за своєю суттю не є публічно-правовим, а стосується захисту цивільних прав позивача щодо майна, яке обтяжене арештом і повинен розглядаються в порядку цивільного судочинства за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуюче викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович