Справа № 200/2727/24
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року Справа№200/2727/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій №64 від 05.04.2024р. щодо відмови у призначенні пенсії згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання повторно розглянути заяву від 29.03.2024 р. про призначення пенсії згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 10.03.1986р., з 06.04.1981р по 20.05.1996р. в колгоспі ім. Урицького.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

В установлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте 05.04.2024 року відповідачем було прийнято рішення №64 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 30 років. Зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи протягом квітня 1981 по травень 1996 року, питання щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи протягом грудня 1992 року по грудень 1996 рік не вирішувалось. Зазначив, що записами трудової книжки підтверджується робота за вказані періоди, а також зайнятість за відповідними посадами. Відмову відповідача у призначенні пенсії вважає протиправною, просив задовольнити позов.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що 29.03.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 64 від 05.04.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу з урахуванням наступних правових норм та фактичних обставин. На день подання заяви про призначення пенсії вік позивача становить 60 років 04 місяців. При обчислені страхового стажу позивача не прийнято до уваги довідки від 13.12.2023 № 02-17/3069, № 02-17/3070 та № 02-17/3071, щодо фактичної кількості відпрацьованих вихододнів протягом квітня 1981 року травня 1996 року, оскільки, в первинних документах зазначено скорочення по батькові особи російською мовою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . За результатами розгляду заяви про призначення пенсії позивачу встановлено, що під час призначення пенсії за віком до страхового стажу не були враховані наступні періоди: з квітня 1981 по травень 1996 року робота позивача в колгоспі ім. Урицького, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 10.03.1986 року, оскільки в записах щодо встановленого мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання не зазначено номери та дати документів за кожен рік, на підставі яких внесено записи. Відтак, страховий стаж позивача склав 27 років 03 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. З урахуванням викладеного позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за заявою від 29.03.2024 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_3 ) та особою, що претендує на призначення пенсії за віком.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2024 року у справі №227/254/24 встановлено факт належності трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , дата заповнення 10.03.1986 р.; архівних довідок про трудовий стаж та розмір заробітної плати у період з 1981 по 1996 роки №02-17/3066 від 13.12.2023 року, №02-17/3067 від 13.12.2023 року, №02-17/3068 від 13.12.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.03.1986 року, що ОСОБА_1 працював в колгоспі ім. Урицького Добропільського району у період з 06.04.1984 по 20.05.1996 року, а саме:

- на підставі наказу №6 від 06.04.1981 року прийнято в члени колгоспу;

-на підставі розпорядження 80 від 20.05.1996 року звільнено з членів КСП ім. Урицького згідно поданої заяви за власним бажанням.

Крім того, відомостями трудової книжки підтверджено трудову участь в громадському господарстві, а саме: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі: 1981 рік 170, 1982 рік 230, 1983 рік 280, 1985 рік 150, 1986 рік 280, 1987 рік 280, 1988 рік 280, 1989 рік 0, 1990 рік 280, 1991 рік 280, 1992 рік 280, 1993 рік 280, 1994 рік 280, 1995 рік 280, 1996 рік 92; виконання річного мінімуму трудової участі: 1981 рік 186 (особовий рахунок № НОМЕР_4 ), 1982 рік 232 (особовий рахунок № НОМЕР_5 ), 1983 рік 83 (особовий рахунок № НОМЕР_6 ), причини невиконання річного мінімуму трудової участі: служба в радянській армії, 1984 рік причини невиконання річного мінімуму трудової участі: служба в радянській армії, 1985 рік 151 (особовий рахунок № НОМЕР_7 ), 1986 рік 321 (особовий рахунок № НОМЕР_8 ), 1987 рік 339 (особовий рахунок № НОМЕР_9 ), 1988 рік 368 (особовий рахунок № НОМЕР_10 ), 1989 рік 0, 1990 рік 335 (особовий рахунок № НОМЕР_11 ), 1991 рік 326 (особовий рахунок № НОМЕР_12 ), 1992 рік 302 (особовий рахунок № НОМЕР_13 ), 1993 рік 305 (особовий рахунок № НОМЕР_14 ), 1994 рік 327 (особовий рахунок № НОМЕР_15 ), 1995 рік 284 (особовий рахунок № НОМЕР_16 ), 1996 рік 98 (особовий рахунок № НОМЕР_17 ).

Судом встановлено на підставі відомостей військового квитка серії НОМЕР_18 , виданого 21 травня 1983 року, що ОСОБА_1 призвано на дійсну строкову службу та направлено у військову частину 21 травня 1983 року, та 19 червня 1985 року на підставі наказу Міністерства оборони СРСР №72 від 28.03.1985 року звільнено в запас.

В матеріалах справи наявні архівні довідки №02-17/3066 від 13.12.2023 року, №02-17/3067 від 13.12.2023 року та №02-17/3066 від 13.12.2023 року, видані Виконавчим комітетом Білозерської міської ради, якими підтверджено нарахування заробітної плати ОСОБА_1 у «Колгоспі Урицького» за період з лютого 1981 по грудень 1986 року, з січня 1987 по грудень 1991 року та з січня 1992 по травень 1996 року відповідно.

Крім того, в матеріалах справи наявні довідки №02-17/3069 від 13.12.2023 року, №02-17/3070 від 13.12.2023 року та №02-17/3071 від 13.12.2023 року, видані Виконавчим комітетом Білозерської міської ради, у яких наявні відомості про відпрацьовані дні за період з лютого 1981 по грудень 1986 року, з січня 1987 по грудень 1991 року, з січня 1992 по травень 1996 року відповідно. При цьому, з червня 1983 по червня 1985 року відсутні відомості про відпрацьовані дні.

05.04.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення №64 про відмову в призначенні пенсії.

Рішення обгрунтоване тим, що датою звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України є 29.03.2024 року. Зазначено, що вік ОСОБА_1 є 60 років 04 місяці. Необхідний страховий стаж відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років. Страховий стаж становить 27 років 03 місяці 13 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи протягом квітня 1981 - травня 1996 року в колгоспі ім. Урицького, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_19 від 10.03.1986 року, оскільки в записах щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) не зазначено номери та дати документів за кожен рік, на підставі яких внесено записи.

Наявні довідки від 13.12.2023 року №02-17/3069, №02-17/3070, №02-17/3071 щодо фактичної кількості відпрацьованих вихододнів протягом квітня 1981 року травня 1996 року, яку не прийнято до уваги при обчисленні страхового стажу, оскільки в первинних документах зазначено скорочено по-батькові особи російською мовою «Александр.», « ОСОБА_3 .», « ОСОБА_5 .», «Ал.». Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто, період роботи в колгоспі зараховується до страхового стажу виключно з урахуванням встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів). Зазначено про відсутність права на призначення пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Судом встановлено на підставі розрахунку стажу ОСОБА_1 , сформованого в програмному забезпеченні органу Пенсійного фонду України, що до страхового стажу позивача зараховано період проходження служби в армії з 21.05.1983 по 19.06.1985 року, при цьому до страхового стажу позивача не зараховано період з 06.04.1981 по 20.05.1983 року, та з 17.06.1985 по 20.05.1996 року.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком внаслідок не зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи через недоліки заповнення трудової книжки та архівних відомостей.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до положень частин другої, п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з п. 1, 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до ч. 1 і ч 2 ст. 56 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, про що зазначено в статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, судом встановлено, що насамперед записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 10 березня 1986 року підтверджено період роботи позивача в колгоспі ім. Урицького з 06.04.1981 по 20.05.1996 року.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310 затверджено Основні положення про порядок видачі трудових книжок колгоспників згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів, в тому числі на членів риболовецьких колгоспів, з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно пунктів 1-3 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудової діяльності членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться в присутності особи, яку прийнято в члени колгоспу.

Відповідно до п. 5 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, в трудову книжку колгоспника вносяться: відомості про трудову участь, зокрема прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Згідно п. 13 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Так, відповідач в обґрунтування не зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі ім. Урицького зазначив, що в записах трудової книжки позивача щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання не зазначено номери та дати документів за кожен рік, на підставі яких внесено записи.

Водночас, судом встановлено на підставі записів трудової книжки колгоспника, що останні містять необхідні відомості про трудову участь, зокрема прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання позивачем, а також посилання на первинні документи, а саме особові рахунки позивача: №91361, №35312, №86821, №191614, №268469, №326364, №624282, №662262, №54953, №1793924, №12832864, №72347900, №18237.

При цьому, стосовно відсутності відомостей про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання позивачем за 1989 рік суд також звертає увагу, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня).

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14989/15-а.

Окрім того, відомостями архівної довідки від 13.12.2023 року №02-17/3070, виданої Виконавчим комітетом Білозерської міської ради, про кількість відпрацьованих днів, а також відомостями архівної довідки від 13.12.2023 року №02-17/3067 про нараховану заробітну плату, підтверджено період роботи позивача, зокрема, за 1989 рік.

При цьому, відповідачем взагалі не взято до уваги відомості архівної довідки від 13.12.2023 року №02-17/3067, незважаючи на те, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2024 року у справі №227/254/24 встановлено факт належності зазначеної довідки позивачу.

Стосовно посилання відповідача на те, що при обчисленні страхового стажу позивача не взято до уваги довідки від 13.12.2023 № 02-17/3069, № 02-17/3070 та № 02-17/3071, щодо фактичної кількості відпрацьованих вихододнів протягом квітня 1981 року - травня 1996 року, оскільки, в первинних документах наявні скорочення по-батькові позивача російською мовою, суд зазначає не може бути підставою для виключення таких періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, та, у свою чергу, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 року по справі №677/277/17, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 26.06.2019 року у справі №607/4243/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці та довідках щодо спірних періодів відповідачем суду не надано, а тому такі безпідставно не взято до уваги при розгляді питання про призначення позивачу пенсії за віком.

Водночас, судом встановлено на підставі розрахунку стажу ОСОБА_1 , сформованого в програмному забезпеченні органу Пенсійного фонду України, що до страхового стажу позивача зараховано період проходження служби в армії з 21.05.1983 по 19.06.1985 року.

Отже, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Враховуючи зазначене, період роботи з 06.04.1981 по 20.05.1983 року та з 20.06.1985 по 20.05.1996 року підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, а спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За наслідками судового розгляду, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 05.04.2024 року №64 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії та відновленню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.03.2024 року про призначення пенсії згідно ч.1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. Урицького з 06.04.1981 по 20.05.1983 року та з 20.06.1985 по 20.05.1996 року.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно частини 8 статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 968,96 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.04.2024 року №64 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (юридична адреса: 54008, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 29.03.2024 року про призначення пенсії згідно ч.1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. Урицького з 06.04.1981 по 20.05.1983 року та з 20.06.1985 по 20.05.1996 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

Рішення прийнято, складено та підписано в повному обсязі в нарадчій кімнаті 19 липня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова