Справа № 480/13268/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 р. Справа № 480/13268/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2024, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми по справі № 480/13268/23

за позовом Сумського обласного центру зайнятості в особі Конотопської філії Сумського обласного центру зайнятості

до Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Сумський обласний центр зайнятості в особі Конотопської філії Сумського обласного центру зайнятості, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області щодо повернення Конотопській філії Сумського обласного центру зайнятості наказу Господарського суду Сумської області від 06.06.2022 по справі №920/1428/21 про примусове виконання рішення без виконання;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області (вул. Воскресенська, буд. 7, м. Суми, Сумська область, ) прийняти до виконання наказ Господарського суду Сумської області від 06.06.2022 по справі №920/1428/21 про примусове виконання рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що позивач звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду Сумської області про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України Сумській області на користь Сумського обласного центру зайнятості завданої шкоди та витрат, пов`язаних з оплатою судового збору. За результатами розгляду заяви відповідач повернув вищезазначений наказ без виконання, обґрунтувавши тим, що боржник ГУ ПФУ в Сумській області не має відкритих рахунків в органах Казначейства Сумської області. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки боржник - ГУ ПФУ в Сумській області є державним органом, а відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року адміністративний позов Сумського обласного центру зайнятості в особі Конотопської філії Сумського обласного центру зайнятості задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області щодо повернення Конотопській філії Сумського обласного центру зайнятості наказу Господарського суду Сумської області від 06.06.2022 по справі №920/1428/21 про примусове виконання рішення без виконання.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області (вул. Воскресенська, буд. 7, м. Суми, Сумська область, ) прийняти до виконання наказ Господарського суду Сумської області від 06.06.2022 по справі №920/1428/21 про примусове виконання рішення.

Стягнуто на користь Сумського обласного центру зайнятості (Майдан Незалежності, 3/1, Суми, Сумська область, 40000, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області (вул. Воскресенська, буд. 7, м. Суми, Сумська область, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що згідно норм чинного законодавства України, повноваження Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області не поширюються на виконання наказу Господарського суду Сумської області від 05.05.2022 по справі №920/1428/21, оскільки, боржник - ГУ ПФУ в Сумській області не має відкритих рахунків в Головному управлінні Казначейства, а Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не поширює свою дію на процедуру виконання вищевказаного наказу суду.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Господарського суду Сумської області від 05.05.2022 по справі № 920/1428/21 стягнуто з ГУ ПФУ в Сумській області на користь Конотопського міськрайцентру зайнятості 21347,38 грн. завданої шкоди та 2270,00 коп. витрат по сплаті судового збору.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Сумської області видано Конотопському міськрайцентру зайнятості наказ від 06.06.2022 №920/1428/21 про примусове виконання рішення, який дійсний для пред`явлення протягом 3 років з наступного дня після набрання рішенням законної сили (а.с. 5).

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 04.09.2023 у справі №920/1428/21 замінено стягувана у виконавчому документі - наказі від 06.06.2022, а саме Конотопський міськрайцентр зайнятості на Сумський обласний центр зайнятості в особі Конотопської філії Сумського обласного центру зайнятості.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 24.08.2022 №01-04/193-12/22 про виконання судового рішення (а.с. 7).

Відповідач листом від 08.09.2022 №04-14-10/4608 повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 8).

22.09.2023 Конотопська філія Сумського обласного центру зайнятості звернулася до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про примусове виконання рішення, проте головним державним виконавцем вказаного Відділу виконавчий документ повернуто стягувану без прийняття до виконання.(а.с.9-11)

Позивач повторно звернувся до відповідача із заявою від 06.10.2023 №01-04/539-11.4/23 про виконання вказаного рішення суду та надав для виконання виконавчий документ, який був повернутий листом ГУ ДКСУ у Сумській області від 02.11.2023 №04-14-10/5766 на підставі підпункту 3 пункту 9 Порядку №845.(а.с.12-15)

07.11.2023 за №01-04/633-11.4/23 позивач звернувся з заявою про виконання судового рішення разом з виконавчим документом до вищої ланки казначейського обслуговування - Державної казначейської служби України, який був також повернутий листом від 22.11.2023 №5-06-06/21855 з посиланням на абзац 2 підпункту 1 пункту 9 Порядку №845.(а.с.16-19)

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо повернення наказу Господарського суду Сумської області від 06.06.2022 по справі №920/1428/21 без виконання, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач повинен вживати всіх заходів по виконанню рішення суду, встановлених Порядком № 845. Натомість, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення скаржником комплексу дій, передбачених Порядком № 845, спрямованих на виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державне казначейство України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1232, Державне казначейство України (далі - Казначейство) є урядовим органом державного управління, що діє у складі Мінфіну і йому підпорядковується. Основними завданнями Казначейства є, зокрема, управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Казначейство відповідно до покладених на нього завдань провадить безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів і бюджетних установ, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування. Казначейство для виконання покладених на нього завдань може за погодженням з Міністром фінансів утворювати територіальні органи у межах граничної чисельності працівників Казначейства.

Згідно з ст. 327 Господарського процесуального кодексу виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII судові накази віднесено до виконавчих документів.

Частиною 2 ст. 6 Закону №1404-VIII встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання встановлено Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 4901-VI).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Відповідно до ст. 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності (ч. 2 ст. 2 Закону № 4901-VI).

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за організаційно правовою формою Конотопський міськрайцентр зайнятості правонаступник - Сумський обласний центр зайнятості в особі Конотопської філії Сумського обласного центру зайнятості є державною організацією, тоді як відповідно до наведеної норми особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду не включають державні організації до кола стягувачів, за яким держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами скаржника щодо непоширення дії Закону № 4901-VI на спірні правовідносини.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.11.2019 у справі № 200/4120/19-а.

Разом з цим, в будь-якому випадку у спірних правовідносинах орган казначейства є встановленою Законом № 1404-VIIІ та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінетом Міністрів України від 03.08.2011 № 845, особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з приписами п. 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Частиною 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України також унормовано, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Підпункт 1 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачає, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що державні виконавці не мають законних підстав проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами в справах, де боржниками є державні органи. Дані повноваження належать виключно органам Казначейства.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №845) визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до п. 2 Порядку № 845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Пунктом 3 Порядку № 845 визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 845 органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів.

Згідно з пунктом 32 Порядку № 845 безспірне списання коштів з рахунків боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, здійснюється органом Казначейства з моменту відкриття відповідних асигнувань (надходження коштів на рахунок) на підставі розрахункового документа, оформленого відповідно до вимог законодавства.

Згідно із приписами підпункту 3 п. 9 Порядку № 845, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до відповідача із заявою від 24.08.2022 №01-04/193-12/22 про виконання судового рішення (а.с. 7).

Відповідач листом від 08.09.2022 №04-14-10/4608 повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з тих підстав, що боржник - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не обслуговується з видатками в органах Казначейства Сумської області, у зв`язку із чим даному боржнику не відкрито рахунки в Головному управлінні Казначейства, а дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не поширюється на рішення суду, стягувачем за яким є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності (частина 2 статті 2 Закону).

Однак суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач безпідставно застосував підпункт 3 п.9 Порядку № 845, повертаючи наказ Господарського суду Сумської області від 06.06.2022 у справі № 920/1428/21 без виконання, оскільки підпункт 3 п. 9 вказаного Порядку не надає органу Казначейства можливості повернути виконавчий документ стягувачу з підстав відсутності відкритих рахунків в органі Казначейства у випадку виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно і Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

У цьому випадку суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/12226/16 від 03.07.2018 у справі № 910/13057/16, згідно з якими Законом № 4901 не передбачено такого винятку щодо поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі Казначейства відповідних рахунків боржника.

Відтак, оскільки підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві, передбачені пунктом 9 Порядку № 845, відсутні, то у відповідача наявний безальтернативний обов`язок вказане рішення господарського суду виконати.

Так, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №910/13057/16: «…Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не передбачено такого винятку щодо поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків боржника. Не передбачено такого винятку й іншим чинним законодавством України.

У контексті зазначеного Суд бере до уваги, що відповідно до підпункту 2 пункту 4, підпунктів 2 і 7 пункту 5 Порядку органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку, і під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання, вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Тобто навіть відсутність нормативної регламентації порядку виконання судового рішення за фактичних обставин, що склалися між учасниками спору, зумовлює необхідність встановлення та вжиття заходів, необхідних для виконання судового рішення саме компетентним органом, адже ефективна і законодавчо, і практично організація системи виконання рішень є позитивним обов`язком держави.»

Отже, відповідач повинен вживати всіх заходів по виконанню вищевказаного рішення суду, встановлених Порядком № 845, тоді як у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на вчинення скаржником комплексу дій, передбачених Порядком № 845, спрямованих на виконання зазначеного рішення суду.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що повертаючи позивачу наказ Господарського суду Сумської області про примусове виконання рішення без виконання, відповідач діяв всупереч законодавчо наданих повноважень, необґрунтовано, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року по справі № 480/13268/23 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі № 480/13268/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко