Справа № 300/3506/24
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" липня 2024 р. справа № 300/3506/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі: судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за ТзОВ «Ангела Лоджистікс», в інтересах якого діє представник Яценко Євген Олександрович, до Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №011273 від 09.04.2024,-
ВСТАНОВИВ:
ТзОВ «Ангела Лоджистікс», (позивач) в інтересах якого діє представник Яценко Євген Олександрович, звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №011273 від 09.04.2024.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
На адресу суду 06.06.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечив щодо задоволення позовних вимог. Зазначив, що 22.02.2024 посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок від 19.02.2024 та направлення на рейдову перевірку №НР000243 від 19.02.2024 було проведено рейдову перевірку у Закарпатській області. При проведенні контролюючого заходу було перевірено транспортний засіб марки Scania, номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_2 , на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання міжнародних перевезень вантажів згідно CMR. Під час проведення перевірки 22.02.2024 було встановлено, що у водія ОСОБА_1 була відсутня роздруківка даних роботи водія транспортного засобу з цифрового тахографа (оскільки водій не використовував свою особисту картку водія). Представник відповідача стверджує, що резиденти України при виконанні міжнародних перевезень пасажирів зобов`язані мати вичерпний перелік документів, встановлених ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», та зобов`язані пред`являти особам, які здійснюють контроль на автомобільному транспорті відповідні документи. Зазначено, що згідно вимог ЄУТР водій має використовувати свою картку, власником якої він є, та надавати інспектуючим особам роздруківку щодо режиму праці та відпочинку з його особистої картки водія, яка використовувалася в слоті цифрового тахографу. Роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв неможлива за відсутності особистої картки водія у слоті тахографа. Тому водій транспортного засобу зобов`язаний був використовувати свою особисту картку водія до цифрового тахографу та на вимогу інспектора роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок. Також представник вказав, що помилковими є аргументи представника позивача щодо того, що водій транспортного засобу може мати на вибір або картку водія або роздруківку даних тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, оскільки у разі відсутності у слоті тахографа особистої картки водія, інформація про режим праці та відпочинку водія не буде фіксуватися і роздруківки режиму праці та відпочинку водія теж не буде за певний період. Крім того, на думку представника, в спірних правовідносинах правильною є кваліфікація за абз. 6 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки абз. 11 ст. 60 зазначеного Закону передбачає відповідальність за відсутність саме щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку, якими є тахокарти, які використовуються в аналоговому тахографі. Щодо витрат на правову допомогу, то такі є неспівмірними із складністю справи, оскільки складання в рамках даної справи документів не потребує значного часу, та такі послуги не є послугами значного обсягу.
Представник позивача скористався правом подання відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 25.06.2024. Представник стверджує, що у акті зафіксовано саме не використання водієм особистої картки в тахографі, а не про її відсутність. Отже, відсутність на момент перевірки у водія транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, який здійснює міжнародні перевезення вантажу, роздруківки на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія, за наявності чинної картки водія, не може слугувати підставою для відповідальності, передбаченої абз.6 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за відсутності документів, визначених ст. 53.
Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник зазначає, що відповідно до змісту ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено правило поведінки надавати допуск до тахографу уповноваженим особам, надавати таким особам в разі використання цифрового тахографу роздруківку інформації про роботу і відпочинок водія. Таким чином, передбачено обов`язок мати під час перевірки транспортного засобу, що обладнаний цифровим тахографом, роздруківку відповідної інформації, оскільки обов`язок її роздруковувати передбачає її об`єктивне існування після такого роздрукування, а роздрукування, в свою чергу, має здійснюватися під час відповідної перевірки. Вищевикладене дає достатні підстави для висновку, що для цифрового тахографу роздруківка відповідної інформації є документом, обов`язок мати який встановлена ст. 53 Закону №2344-ІІІ станом на момент проведення перевірки шляхом його роздрукування. Крім того, аб. 11 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ є спеціальною нормою по відношенню до аб. 6 ч. 1 ст. 60 №2344-ІІІ лише для одного документу тахокарти.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, судом встановлено таке.
22.02.2024 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, на підставі Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно до направлення на рейдову перевірку №НР 000243 від 19.02.2024 на А/Д Н-06 Київ Чоп 774 км, проведено рейдову перевірку на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема транспортного засобу марки SCANIA/SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «Ангела Лоджистікс», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_3 (53-55).
За наслідками проведеної перевірки, посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківської області Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт за № АР041394 від 22.02.2024 о 15 год 45 хв, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт", при здійсненні міжнародних перевезень вантажів резидентами України без документів, визначених ст. 53 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме на момент проведення перевірки відсутня роздруківка на паперовому носії з інформацією про режим праці та відпочинку водія ОСОБА_1 за 22.02.2024, водій не використовував особисту картку водія у цифровому пристрої (тахограф) (а.с.55).
Представником ТОВ «Ангела Лоджистікс» подано письмові пояснення на акт №АР041394 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в яких зазначено, що у діях перевізника відсутній склад правопорушення, передбаченого абз. 6 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у вигляді здійснення міжнародних вантажних перевезень резидентами України без документів, перелік яких визначений ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 8).
06.03.2024 позивачу рекомендованою кореспонденцією направлено повідомлення, в якому пропонувалося ТОВ «Ангела Лоджистікс» 09.04.2024 з 08 до 12 год прибути до Відділу держаного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області для розгляду справи порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.56-57).
Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 011273 від 09.04.2024 направлена позивачу супровідним листом від 09.04.2024 за № 30409/27/24-24 та отримана позивачем 19.04.2024 (а.с.59-60).

Не погоджуючись із вказаною постановою від 09.04.2024 № 011273, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-III, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Основні засади організації та діяльності автомобільного транспорту, в тому числі щодо діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів, та його відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт регулюються нормами Закону України № 2344-ІІІ від 05.04.2001р. «Про автомобільний транспорт». Приписами ст.6 цього Закону передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (ч.14).

Відповідно до абз.4 п.1 постанови КМ України № 442 від 10.09.2014р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті. Постановою КМ України № 103 від 11.02.2015р. затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Постанова № 103).

Відповідно до п. 1 Постанови № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.п. 1 п. 4 Постанови № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до п. 8 Постанови № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області.

У силу вимог п. п. 15, 27 п. 5 Постанови № 103 Укртрансбезпеки відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Водночас, процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із ст. 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з п. 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до абз. 1 п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Водночас особливості організації міжнародних перевезень пасажирів та вантажів визначені ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як визначено ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

До міжнародних перевезень пасажирів та небезпечних вантажів допускаються резиденти України, які мають досвід роботи на внутрішніх перевезеннях на договірних умовах не менше ніж три роки.

Так, ч. 3 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» установлено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої тахографи (ч. 7 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до ч. 8 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

За змістом ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відтак, суд виснує, що відповідно до наведених положень Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники мають обов`язок забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються міжнародні перевезення.

Крім того, на водіїв покладається обов`язок допускати до перевірки тахографів посадових осіб Укртрансбезпеки, надавати їм тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздрукувати інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Викладене вище дає достатні підстави для висновку, що для цифрового тахографу роздруківка відповідної інформації є документом, обов`язок мати який встановлена ст. 53 Закону № 2344-III -станом на момент проведення перевірки шляхом його роздрукування.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі Інструкція № 385).

Відповідно до п. 1.3 Інструкції № 385 така поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Пунктом 1.4 Інструкції № 385 встановлено, що картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

Згідно п. п. 2.1-2.4 Інструкції № 385 виробники транспортних засобів здійснюють установлення тахографів згідно з вимогами ЄУТР 994_016.

Пункт сервісу тахографів установлюють тахографи на транспортні засоби, що перебувають в експлуатації, та виконують роботи з технічного обслуговування тахографів згідно із замовленнями перевізників відповідно до вимог ЄУТР 994_016, а також виробників тахографів та транспортних засобів.

Пункт сервісу тахографів не може передоручати виконання робіт з установлення та технічного обслуговування тахографів іншим фізичним або юридичним особам.

Транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР 994_016, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до п. 3.6.3.6.Інструкції перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР ( 994_016 ) здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР) ( 994_016 ); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення №340).

Пунктами 1.2.-1.3. Положення №340 визначено, що це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Відповідно до п. 1.5. Положення №340 автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник); тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Пунктом 6.1. Положення №340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно з п. 6.3. Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

В контексті обставин цієї справи суд зазначає, що згідно з актом перевірки від 22.02.2024 № АР041394 посадовими особами відповідача встановлено невикористання особистої картки водія у цифровому тахографі.

При цьому, у акті перевірки наявні пояснення водія, що причиною порушення слугувало «товар швидкопортащийся, не було змоги зробити паузу».

Серед матеріалів справи міститься роздруківка з цифрового тахографу від 22.02.2024, відповідно до якої встановлено, що водій ОСОБА_1 не користувався індивідуальною карткою водія (а.с. 61).

Саме за вказане порушення відповідач оскаржуваною постановою притягнув позивача до відповідальності у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка передбачена абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо доводів представника позивача, що відповідні дії належить кваліфікувати за абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а не за абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд зазначає про таке.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

- абзац 6: виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- абзац 11: управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо релевантності абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», то суд зазначає, що вона спрямована на врегулювання іншої юридичної ситуації - відсутність тахографу, вимкнений тахограф або без тахокарти. Відповідно, ця норма праці застосовується при відсутності обладнання (тахографу), його невикористання (вимкнений тахограф) або без документу - тахокарти (щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку). Отже, абзац 11 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є спеціальною нормою по відношенню до абзацу 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» лише для одного документу - тахокарти. В іншій частині ця норми права передбачає відповідальність за інші дії, ніж ті, за які відповідальність встановлено абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У цій справі, відповідно до акту від 22.02.2024 № АР041394 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, позивача притягнуто до відповідальності за факт невикористання картки водія при обладнанні т/з цифровим тахографом.

Частиною 8 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно, за змістом цієї норми встановлено правило поведінки - надавати допуск до тахографу уповноваженим особам, надавати таким особам тахокарти, а в разі використання цифрового тахографу - надавати роздруківку інформації про роботу і відпочинок водія. Таким чином, передбачено обов`язок мати під час перевірки транспортного засобу, що обладнаний цифровим тахографом, роздруківку відповідної інформації, оскільки обов`язок її роздруковувати передбачає її об`єктивне існування після такого роздрукування, а роздрукування, в свою чергу, має здійснюватися під час відповідної перевірки. Однак водій не надав роздруківку про свій режим праці та відпочинку , оскільки його картка водія була у нього відсутня .

Ураховуючи вищезазначене в сукупності, відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності за абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ТзОВ «Ангела Лоджистікс», в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №011273 від 09.04.2024 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Гомельчук С.В.