Справа № 480/3136/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2024 року Справа № 480/3136/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , у якій просить:
- визнати протиправною та скасувати відмову військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом № 1843/5481 від 30.03.2024 за результатом розгляду рапорту позивача від 15.03.2024, якою йому було відмовлено у звільненні з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснення ним постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, а саме за його рідним дідусем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивував тим, що 15.03.2024 позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами відповідно до абзацу 7 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме через необхідність здійснення постійного догляду за його дідусем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Зазначає, що рапорт позивач подав з дотриманням вимог законодавства про військовий обов`язок і військову службу, додавши до рапорту необхідний перелік нотаріально завірених документів. Однак, відповідач листом відмовив у задоволенні його рапорту у зв`язку з відсутністю на те необхідних підстав, а саме: не підтвердження факту відсутності інших осіб, які можуть здійснювати постійний сторонній догляд за ОСОБА_2 . Вважає вказану відмову безпідставною та протиправною і просить задовольнити позов.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З 01.03.2022 позивач проходить військову службу у лавах Збройних Сил України. Починаючи з 17.01.2023 позивач проходить військову службу в ВЧ НОМЕР_1 .
15.03.2024, через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 (далі Відповідач) з рапортом, у якому просив звільнити його, молодшого сержанта, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 колишнього командира бойової машини, командира 3 механізованого відділення 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону ОСОБА_3 з військової служби у запас відповідно до абз. 7, підпункту г, пункту 2, частини 4, статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим дідусем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду через відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Відсутність інших осіб підтверджується наступними документами, нотаріально завірені копії яких долучаю до рапорту, а саме:
дружина дідуся (бабуся) ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
донька дідуся (мати) ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на сьогодні є пенсіонеркою за віком, а також перебуває на Д обліку у лікаря-невролога, потребує постійного медикаментозного лікування та за станом свого здоров`я, не може здійснювати догляд за іншими.
Інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 , окрім позивача не має.
Також позивач у вказаному рапорті просив при розгляді рапорту звернути увагу на АФІДЕВІТ від 19.02.2024, підписаний ОСОБА_2 , підпис якого засвідчений нотаріусом і який підтверджує, що відповідно до чинного законодавства не має окрім позивача інших осіб, з якими він перебуває у родинних відносинах та які здійснюють догляд за ним.
До рапорту позивачем було надано:
1. Нотаріально завірена копія паспорту ОСОБА_2 ;
2. Нотаріально завірений дублікат витягу з протоколу ЛКК №348;
3. Нотаріально завірений дублікат, висновку протоколу №338/1700 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, у наслідок яких вони потребують надання соціальної послуги догляд на непрофесійній основі;
4. Нотаріально завірена копія акту №534 проведення обстеження сім`ї;
5. Нотаріально завірена копія висновку №1091. про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг;
6. Нотаріально завірена Інформація на запит про склад зареєстрованих у житловому приміщенні;
7. Нотаріально завірена копія довідки №1091 від 24.06.2020 про виплату ОСОБА_1 компенсації по догляду за ОСОБА_2 ;
8. Нотаріально завірена копія консультативного висновку спеціаліста від 17.11.2023;
9. Нотаріально завірений акт №556 встановлення факту здійснення догляду;
10. Нотаріально завірена копія паспорту ОСОБА_6 ;
11. Нотаріально завірена копія паспорту ОСОБА_1 ;
12. Нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 ;
13. Нотаріально завірена копія свідоцтва про одруження № НОМЕР_2 ;
14. Нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_7 ;
16. Нотаріально завірена копія свідоцтва про розірвання шлюбу № НОМЕР_3 ;
17. Нотаріально завірена копія свідоцтва про зміну імені № НОМЕР_4 ;
18. Нотаріально завірена копія свідоцтва про зміну імені № НОМЕР_5 ;
19. Нотаріально завірена копія документа - Афідевіт.
20. Роз`яснення Міністерства юстиції України Щодо видачі витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №112984/11-23 від 25.08.2023р.
21. Нотаріально завірена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 .
22. Нотаріально завірена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_6 .
23. Нотаріально завірена копія довідки ЛКК видана ОСОБА_6 .
Рапорт отримано та зареєстровано в стройовій частині військової частини за вх. №1232. Листом, за вих. №1843/5481 від 30.03.2024, командиром військової частини НОМЕР_1 , полковником ОСОБА_8 було відмовлено в задоволенні рапорту позивача про звільнення його з військової служби через відсутність на те необхідних підстав, а саме: не підтвердження факту відсутності інших осіб, які можуть здійснювати постійний сторонній догляд за ОСОБА_2
Вважаючи таку відмову відповідача, оформлену листом №1843/5481 від 30.03.2024, протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і до сьогодні.
При цьому, Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено проведення загальної мобілізації.
Статтею 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно із частинами 3, 4, 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Згідно частини 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (пункт 241 Положення №1153/2008).
Підпунктом 2 пункту 225 Положення передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція № 170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Згідно пункту 12.1 Інструкції №170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.
Абзацом 2 пункту 14.10 Інструкції №170 передбачено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (абзац 13 пункту 14.10 Інструкції № 170).
Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п. 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом г пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах визначених в Законі № 2232-XII.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач подав рапорт і просить його звільнити з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, через необхідність здійснення постійного догляду за його дідусем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за висновком лікарсько-консультативної комісії приватного закладу охорони здоров`я ТОВ НВП БЕСТІНВЕСТ потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи безтерміново (довідка ЛКК№1728, від 11.12.2023), а також надано висновок №1091 від 04.12.2023 про результати комплексного визначення індивідуальних потреб осіб, яка потребує надання соціальних послуг, відповідно до якої ОСОБА_2 потребує надання соціальних послуг з догляду (а.с.20).
Відповідач, відмовляючи у задоволенні вказаного рапорту, у листі від 30.03.2024 зазначив, що згідно поданих позивачем разом з рапортом документів підтверджується факт того, що дідусь позивача ОСОБА_2 дійсно є особою, яка потребує постійного стороннього догляду, проте не підтверджується факт відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Так, у акті проведення обстеження сім`ї від 06.12.2023 № 534 вказано, що ОСОБА_1 надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі своєму дідусю ОСОБА_2 та мешкає разом з ним. У акті встановлення факту здійснення догляду від 15.12.2023 №556 вказано, що ОСОБА_1 надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі своєму дідусю ОСОБА_2 та мешкає разом з ним, а також, що «зі слів сусідів - інші особи, що можуть здійснювати за ним догляд, відсутні». Тобто комісія, що склала акт від 15.12.2023 №556, не встановила факт відсутні інших осіб, які можуть здійснювати постійний сторонній догляд, а лише вказала надану сусідом ОСОБА_2 інформацію. Висновком про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг №1091 від 04.12.2023 встановлено, що ОСОБА_2 потребує надання соціальних послуг. Щодо підписаного ОСОБА_2 афідевіту від 19.02.2024, який засвідчений нотаріусом, та який, як вказує позивач у своєму рапорті, підтверджує відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний сторонній догляд за ОСОБА_2 , то цей документ не є документом, що підтверджує відсутність інших осіб, оскільки афідевіт є документом, який є урочистою заявою особи і який застосовується для дій за кордоном. З огляду на вищевказане, відповідач зазначив, що серед поданих позивачем разом з рапортом про звільнення документів відсутні документи, які підтверджують факт відсутності інших осіб, які можуть здійснювати постійний сторонній догляд за ОСОБА_2 . На підставі вищевикладеного, розглянувши рапорт позивача та проаналізувавши додані до нього документи, відповідач вказав, що відсутні підстави для задоволення рапорту позивача.
Надаючи оцінку вище вказаній відмові, суд зазначає, що вказана відмова, в порушення п.3 ч.2 ст.2 КАС України, не містить оцінку усіх доданих до рапорту документів, які на переконання позивача надають йому права на задоволення рапорту. Також вказана відмова не містить посилання відповідача на нормативноправовий акт або документ, який, на переконання відповідача, підтвердить факт відсутності інших осіб, які можуть здійснювати постійний сторонній догляд за ОСОБА_2 та який не наданий позивачем.
Окрім того, суд звертає увагу, що відповідач, зазначаючи, що ОСОБА_2 дійсно є особою, яка потребує постійного стороннього догляду не врахував (відповідно до змісту оскаржуваної відмови), що необхідність здійснення постійного стороннього догляду за особою, що досягла повноліття, підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК. У той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком ЛКК.
Саме на наявності висновку МСЕК, як належного медичного документу, який підтверджує необхідність стороннього догляду за хворими батьками, наголошує Верховний Суд у постанові від 15.11.2019 у справі №п/811/1375/16.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відмова військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена листом №1843/5481 від 30.03.2024, за результатом розгляду рапорту позивача від 15.03.2024, якою позивачу було відмовлено у звільненні з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу є необґрунтованою, а як наслідок протиправною, а тому підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби з підстав, викладених у рапорті від 15.03.2024, суд зазначає, що вказана вимога є передчасною, оскільки відповідачем у повному обсязі не дана оцінка підставам, викладеним у рапорті позивача від 15.03.2024, а тому суд у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог для ефективного захисту прав та інтересів позивача, а саме: зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт позивача від 15.03.2024 про звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з урахуванням висновків суду.
Підстави для розподілу судових витрат на підставі статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати відмову військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена листом №1843/5481 від 30.03.2024, за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.03.2024, якою позивачу було відмовлено у звільненні з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) від 15.03.2024 про звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з урахуванням висновків суду.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько