Справа № 500/4440/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/4440/23 пров. № А/857/21106/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року (головуючий суддя Мартиць О.І.) ухвалене у м.Тернопіль, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі № 500/4440/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі ГУ ДПС у Тернопільській області, відповідач), в якому просив привести у відповідність ІКП та скасувати нарахування єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ), враховуючи рішення судів про скасування вимоги від 04.02.2019 №Ф-584-17; зобов`язати податкову службу зняти його з реєстру платників.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.07.2023 №Ф-584-17. Зобов`язано ГУ ДПС у Тернопільській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення відомостей щодо наявності недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 41346,91 грн.

Задовольняючи позов, суд зазначив, що відомості щодо особи яка набула права на заняття адвокатською діяльністю в Україні та про припинення її права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. Позивач з 2012 не здійснює адвокатської діяльності, відомості про адвоката Хоменка В.О. відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України. Таким чином, суд вважає, що останній не здійснює адвокатську діяльність.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні цього спору суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі №160/3114/19.

Застосовуючи частину другої статті 9 КАС України, суд вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав ГУ ДПС у Тернопільській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення сум недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму в сумі 41346,91 грн, яку відповідач вимагає сплатити вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-584-17 від 05.07.2023.

Відтак, такий спосіб захисту прав та інтересів позивача відповідає вимогам чинного законодавства та не позбавляє суб`єкта владних повноважень дискреційного розсуду, адже такий обов`язок прямо передбачений нормативно-правовим актом.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що відповідно до бази даних контролюючого органу ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокатська діяльність) з 18.08.1995 за №132 в Тернопільській ДПІ, код ДПІ - 1918. Платником єдиного внеску ОСОБА_1 зареєстрований 01.10.1996 за № (категорія страхувальника - 230 «особи, які провадять незалежну професійну діяльність»). Інформація про прийняття позивачем рішення про припинення незалежної професійної діяльності відсутня.

Зазначає, що фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат) може бути знята з обліку на підставі поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви про ліквідацію або реорганізацію платника податків за ф. №8-ОПП за умови внесення до Єдиного реєстру адвокатів України записів про зміну організаційної форми адвокатської діяльності; зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення незалежної професійної діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Така заява про зняття з обліку платника до контролюючого органу позивачем не подавалась, що судом першої інстанції не враховано.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно довідки вих.№79 від 18.10.2019 виданої Радою адвокатів Тернопільської області, на підставі рішення атестаційної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області №3 від 18.08.1995, ОСОБА_1 18.08.1995 видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю за №132.

ОСОБА_1 23.04.2020 архітектурно - будівельною науково - проектно - виробничою корпорацією «Терно-КОРС» видано довідку про те, що він працює на посаді охоронника з 01.02.2017 (наказ №1-к від 01.02.2017).

Відповідно до бази даних контролюючого органу ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокатська діяльність) з 18.08.1995 за №132 в Тернопільській ДПІ, код ДПІ - 1918. Платником єдиного внеску ОСОБА_1 зареєстрований 01.10.1996 за № (категорія страхувальника - 230 «особи, які провадять незалежну професійну діяльність»).

Згідно відомостей з інтегрованої картки платника податків станом на 30.06.2023 заборгованість зі сплати єдиного внеску становила 41346,91 грн, що стало підставою для формування чергової вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 05.07.2023 №Ф-584-17.

Не погодившись із вказаною вимогою №Ф-584-17 від 05.07.2023, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок обчислення і сплати єдиного соціального внеску встановлено положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ).

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VІ єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VІ визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Також, за приписами пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

У свою чергу, незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону. - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI), статтею 1 якого визначено, що адвокатською діяльністю визнається незалежна професійна діяльність адвоката із здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ст. 13 Закону №5076-VI, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до положень п. 63.5 статті 63 Податкового кодексу України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Системний аналіз вищевказаного законодавства свідчить на користь того, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 з 2012 не здійснює адвокатської діяльності.

Зазначений факт підтверджується відповідною довідкою Ради адвокатів Тернопільської області від 21.08.2019 №59, згідно з якої відомості про адвоката ОСОБА_1 відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Крім того, вказаний факт підтверджений постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019, якою залишено без змін рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 у справі №500/924/19 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020, якою залишено без змін рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 у справі №500/2347/19.

Згідно частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до рішення Ради адвокатів України №26 від 17 грудня 2012 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України.

Згідно п.1.1 ст.1 даного Рішення, Єдиний реєстр адвокатів України це електронна база даних, яка містить відомості про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» набули права на зайняття адвокатською діяльністю, та про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності.

Тобто із вищенаведеного вбачається, що відомості щодо особи яка набула права на заняття адвокатською діяльністю в Україні та про припинення її права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не може нести негативних наслідків у вигляді стягнення з нього єдиного соціального внеску шляхом винесення оскаржуваної вимоги, оскільки в цьому реєстрі взагалі відсутня інформація про позивача, як про адвоката.

Відтак, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не здійснює адвокатську діяльність.

При цьому апеляційний суд зазначає, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 18.08.1995 №132 лише посвідчує його видачу та право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності станом на період, за який була винесена оскаржувана податкова вимога, адже згідно Єдиного реєстру адвокатів України відомості про нього як про адвоката відсутні.

Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному, зокрема, в постанові від 19.06.2024 у справі № 480/4744/18, від 07.02.2023 у справі № 440/1408/19.

Як установлено судами та підтверджується матеріалами справи, позивач працює на посаді охоронника АБ НПВ Корпорації «Терно-КОРС» з 01.02.2017.

Відповідач не надав суду доказів того, що позивач займається адвокатською діяльністю як самозайнята особа та отримує від такої діяльності дохід.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 41346,91 грн, апеляційний суд зазначає таке.

Так, станом на момент розгляду цієї справи правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5 (далі - Порядок №5).

Відповідно до положень підпункту 1 пункту 1 розділу ІІ Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку, яка передбачена умовами адміністрування відповідного платежу, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).

Під час відкриття, ведення, передачі, закриття ІКП використовується інформація про платників з реєстраційних даних.

Податковому органу, в якому перебуває платник за основним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за основним місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за неосновним місцем обліку - в режимі перегляду.

Податковому органу, в якому перебуває платник за неосновним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за неосновним місцем обліку, для внесення відповідної інформації.

Згідно з абзацом 6 підпункту 1 пункту 2 розділу VІ Порядку №5 первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу (заборгованості зі сплати платежів до бюджетів) та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є рішення суду про вирішення питання по суті (скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання та пені/суми єдиного внеску за результатами судового оскарження), яке набрало законної сили.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу VІ Порядку №5 визначено, що відображення в ІКП погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати платежів до бюджетів) та заборгованості зі сплати єдиного внеску відбувається на підставі первинних документів, зазначених у пункті 2 підрозділу 1 цього розділу, шляхом зменшення значення суми такого боргу (заборгованості) відповідно до встановленої черговості датою проведення відповідної операції.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу V Порядку №5 не пізніше наступного робочого дня після дня вручення платнику податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та / або рішення щодо єдиного внеску або отримання інформації про їх вручення працівник структурного підрозділу, що склав документ, вносить дату вручення документа до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Інформація про виявлені заниження податкових зобов`язань у розрізі податкових (звітних) періодів / податкових декларацій (розрахунків) та граничні строки сплати таких зобов`язань враховуються під час розрахунку суми пені в ІКП.

Сума пені з податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору переноситься до ІКП одночасно з внесенням до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, дати вручення податкового повідомлення-рішення. Після внесення до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, інформації про дату вручення податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску облікові показники щодо донарахованих/зменшених територіальним органом ДПС грошових зобов`язань, єдиного внеску, зменшення суми бюджетного відшкодування, відмови у бюджетному відшкодуванні, зменшення суми від`ємного значення податку на додану вартість, врахованого у зменшення податкового боргу, одночасно переносяться до ІКП та відображаються датою граничного строку сплати/зменшення з використанням відповідних облікових показників (кодів операцій).

До настання граничного строку сплати/зменшення донараховані/зменшені суми за відсутності процедури адміністративного або судового оскарження не беруть участі у розрахунках.

Порядок дій до настання граничного строку сплати/зменшення донарахованих/зменшених сум за наявності процедури адміністративного або судового оскарження описано у підрозділі 4 цього розділу.

За умови відсутності інформації про початок процедури адміністративного та/або судового оскарження з дня настання граничного строку сплати/зменшення відповідні донараховані/зменшені суми в ІКП беруть участь у розрахунках.

Згідно з пунктом 4 розділу V Порядку №5 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати єдиного внеску створює певні наслідки для платника та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу/недоїмки з єдиного внеску, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.02.2019 (справа №825/999/17), від 26.02.2019 (справа №805/4374/15-а), від 25.03.2020 (справа №826/9288/18).

У справі, що розглядається, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування контролюючим органом позивачу суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 41346,91 грн, та як наслідок, протиправність та необхідність скасування вимоги ГУ ДПС у Тернопільській області від 05.07.2023 за №Ф-584-17.

А відтак, з метою належного та повного захисту порушених прав позивача суд першої інстанції підставно зобов`язав ГУ ДПС у Тернопільській області внести зміни до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом виключення інформації про суму боргу із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 41346,91 грн.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не здійснював адвокатської діяльності та на дату винесення оскаржуваного рішення не отримував доходу від такої діяльності, оскільки не мав усіх визначених законом підстав та повноважень для здійснення адвокатської діяльності, адже у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про нього, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску у нього як самозайнятої особи в розумінні чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки податковий орган як суб`єкт владних повноважень діяв не в межах повноважень та не у спосіб що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року у справі № 500/4440/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар