Справа № 440/6761/21
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 липня 2024 року

м. Київ

справа №440/6761/21

адміністративне провадження № К/990/22055/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу Полтавської міської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі №440/6761/21 за позовом керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської територіальної громади до Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Заря" про визнання протиправними та скасування окремих положень рішення,

УСТАНОВИВ:

07.06.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Полтавської міської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі №440/6761/21.

Ухвалою Верховного Суду від 13.06.2024 касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліку, а саме уточнення підстав касаційного оскарження судового рішення у цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України), а також вимог до суду касаційної інстанції.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа ухвалу про залишення касаційної скарги без руху скаржник отримав 13.06.2024 о 21:45.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 13.06.2024 Полтавська міська рада надіслала уточнену касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує на те, що суди попередніх інстанцій не врахували позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 04.05.2020 у справі №2040/6175/18 та від 07.08.2023 у справі №440/7204/21.

Крім того посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом від 21.10.2011 №244 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Дослідивши подану уточнену касаційну скаргу, Верховний Суд зазначає таке.

подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, для встановлення подібності справ і відносин слід враховувати сукупність таких критеріїв, як подібність фактичних обставин, суб`єктний склад, об`єкт і предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм.

Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 04.05.2020 у справі № 2040/6175/18, оскільки правовідносини у вказаній справі стосуються лише оформлення паспорту прив`язки.

Так, у вказаній справі суди дійшли висновку, що правові підстави користування земельною ділянкою не входять до обсягу тих питань, які підлягають дослідженню при розгляді матеріалів звернення щодо погодження намірів розташування тимчасової споруди та видачі паспорту прив`язки тимчасової споруди.

Тоді як у цій справі спір стосується продовження розміщення стаціонарної тимчасової споруди, продовження дії особистого строкового земельного сервітуту та продовження терміну дії паспорту прив`язки на вказану тимчасову споруду.

Щодо посилань на постанову Верховного Суду від 07.08.2023 у справі №440/7204/21 необхідно зауважити, що у вказаній справі Верховний Суд не формував правових висновків, що застосування норм права у спірних правовідносинах, оскільки направив вказану справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, посилання заявника касаційної скарги, що судом апеляційної інстанції було прийнято рішення у цій справі без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах Верховного Суду, є необґрунтованими.

Щодо посилань скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень частини четвертої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом від 21.10.2011 №244 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України необхідно зазначити таке.

У постановах від 10.01.2024 у справі №440/7211/21 та у справі №440/7201/21 Верховний Суд зазначив таке:

«Для визначення відповідності намірів щодо місця розташування ТС містобудівній документації, будівельним нормам відповідний комплект документів направляється до органу з питань містобудування та архітектури сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації.

За правилами пункту 2.5 Порядку № 244 про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС містобудівній документації, будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідного комплекту документів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС.

Близькі за змістом норми містяться й у пунктах 1.10, 2.1, 34 та 3.10 Положення про розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава.

Пунктами 8.2, 8.3 цього ж Положення визначено, що переоформлення паспорта прив`язки при продовженні строку функціонування ТС та його перереєстрації може здійснюватися у разі змін, які відбулися у містобудівній документації на місцевому рівні, будівельних нормах, розташуванні існуючих будівель і споруд, інженерних мереж тощо або з ініціативи замовника.

У разі змін, які відбулися у містобудівній документації на місцевому рівні, будівельних нормах, розташуванні існуючих будівель і споруд, інженерних мереж або з ініціативи суб`єкта господарювання, паспорт прив`язки може переоформлюватись на строк дії цього паспорта прив`язки або на новий строк.

Таким чином, відповідність намірів замовника стосовно місця розташування ТС містобудівній документації, будівельним нормам перевіряється уповноваженим органом упродовж десяти робочих днів з дня отримання відповідного комплекту документів, тобто при оформлені паспорта прив`язки ТС, і на цьому етапі забороняється вимагати від замовника додаткові документи та отримання ним погоджень, непередбачених законом та Порядком № 244.

З наведеного колегія суддів констатує, що перевірка відповідності намірів замовника щодо розташування тимчасових споруд здійснюється не у будь - який невизначений час, а у межах конкретних строків та на чітко визначеному етапі - під час оформлення паспорту прив`язки.

Продовження ж строку дії паспорту прив`язки не передбачає обов`язкове оформлення (переоформлення) вже існуючого і раніше виданого паспорту. Під час вирішення цього питання, у разі, якщо не відбулось змін у містобудівній документації на місцевому рівні, комплексній схемі розташування тимчасових споруд, будівельних нормах, розташуванні існуючих будівель і споруд, інженерних мереж тощо, не здійснюється перевірка намірів замовника щодо розташування тимчасової споруди.

Продовження строку дії паспорту прив`язки полягає у зазначенні у раніше виданому паспорті нової дати, підпису та печатки органу з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації. Зміст вищевикладених норм вказує на те, що наміри замовника стосовно місця розташування тимчасової споруди повинні відповідати усім наявним планувальним обмеженням, передбаченим містобудівною документацією, будівельними нормами, узгоджуватися з схемою розміщення тимчасової споруди на території відповідного населеного пункту.

За висновками щодо застосування норм права, викладеними у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 821/140/18 та від 24.01.2020 у справі № 821/235/18, тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності є елементом благоустрою, розміщення якої має відповідати, у тому числі, Єдиним правилам та здійснюватися на підставі дозвільного документу - паспорта прив`язки, який видає (продовжує строк дії) відповідний орган з дотриманням вимог вищевказаної постанови.

Це означає, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності повинне відповідати усім вимогам закону, містобудівної документації, будівельним, санітарним, протипожежним, екологічним та іншим нормам, державним стандартам і правилам, локальним нормативно - правовим актам органів місцевого самоврядування та іншим актам, дотримання яких вимагається під час перевірки намірів замовника щодо розташування таких споруд.

Відповідність намірів замовника щодо розташування тимчасових споруд вищезгаданим нормативам безперервно повинна бути забезпечена і зберігатись починаючи з моменту звернення зацікавленої особи за отриманням дозвільного документа у вигляді паспорта прив`язки і в подальшому, під час вирішення питання про його оформлення (видачу), переоформлення та продовження строку дії, упродовж усього часу розміщення тимчасових споруд.

Недотримання встановлених законодавством вимог до розміщення тимчасових споруд погіршує умови для життєдіяльності територіальної громади в цілому та кожного її члена окремо, може загрожувати протипожежній, санітарній та екологічній безпеці тощо, а у спірних правовідносинах - безпеці учасників дорожнього руху та відвідувачів таких споруд, негативно впливає на безпечні для життя і здоров`я умови перебування на території відповідного населеного пункту, створює ризики настання аварій, інших надзвичайних ситуацій.

За правилами абзацу другого пункту 4 Єдиних правил мала архітектурна форма для провадження підприємницької діяльності - це невелика (площею до 30 кв. метрів) споруда торговельно-побутового призначення, яка виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без спорудження фундаменту.

Вказане визначення «малої архітектурної форми» повністю відповідає визначенню «тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності», закріпленому в частині другій статті 28 Закону № 3038-VI.

Як було зазначено вище, згідно із пунктом 1.4 Порядку № 244, який був прийнятий на виконання вимог статті 28 Закону № 3038-VI стаціонарна ТС - це споруда, яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей і по зовнішньому контуру площу до 30 кв.м.

Таким чином, тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності є елементом благоустрою, розміщення якої здійснюється на підставі дозвільного документу - паспорта прив`язки, який видає відповідний орган за зверненням особи, яка бажає розмістити тимчасову споруду, з дотриманням вимог, у тому числі, Порядку № 244, Єдиних правил та Положення про розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава.

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що стаціонарна тимчасова споруда щодо продовження строку на розміщення якої оспорюваними положеннями рішення Полтавської міської ради виник спір у цій справі, через перевищення її площі не відповідає ознакам тимчасової споруди у розумінні положень статті 28 Закону № 3038-VI та Порядку № 244, оскільки стаціонарна тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності (павільйон) не може перевищувати 30 квадратних метрів саме по зовнішньому контуру, у тому числі з урахуванням об`єднання (суміщення)».

Враховуючи викладене, безпідставними є посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу відкриття касаційного провадження у цій справі.

Інша частина уточненої касаційної скарги зводиться до переоцінки доказів у цій справі та ті самі обґрунтування яким вже була надана оцінка в ухвалі Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169, частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.

Враховуючи, що скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги у цій справі та ненаведено належних обґрунтувань підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст. 330, ч. 7 ст. 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Полтавської міської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі №440/6761/21 повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Н.В. Коваленко

Судді:

А. І. Рибачук