Справа № 460/5946/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2024 року м. Рівне №460/5946/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 07.05.2024 №111/03.15-24 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, починаючи з 12.07.2023 та зобов`язання відповідача починаючи з 12.07.2023 призначити і виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, зарахувавши до спеціального стажу період роботи з 15.08.1995 по 03.07.2023 на посаді вчителя початкових класів.

Ухвалою суду від 05.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 у справі №460/21908/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути його заяву від 12.07.2023 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Однак, рішенням відповідача від 07.05.2024 №111/03.15-24 відмовлено в призначені пенсії за вислугу років в зв`язку з відсутністю необхідного страхового спеціального стажу. Вказує, що його спеціальний стаж на посаді «вчителя початкових класів» становить повних 27 років, а за приписами пункту «е» частини першої статті 55 Закону №1788-ХІІ, в редакції, якою після рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019, відновлено право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Враховуючи, що трудова книжка містить всі записи про періоди роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, дії відповідача щодо відмови у призначення пенсії є протиправними. Просить позов задовольнити повністю.

У поданому відповідачем відзиві на позовну заяву вказано, що відповідно до пункту 2-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (тобто на 11.10.2017), мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до електронної пенсійної справи позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області з 08.07.1997 та отримує пенсію по втраті годувальника згідно норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 12.07.2023 ОСОБА_1 , подав заяву щодо перерахунку пенсії: «перехід на інший вид пенсії». За результатами розгляду поданих документів встановлено, що відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 звільнено 03.07.2023 з Мульчицького ліцею Вараської міської ради Рівненської області. Після проведення перерахунку у зв`язку зі звільненням розмір пенсії становить 2520 грн з 04.07.2023. Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 трудова діяльність позивача: з 15.08.1995 по 03.07.2023 працював вчителем початкових класів Мульчицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Звертає увагу суду, що питання щодо відмови зарахувати до спеціального стажу період роботи з 15.08.1995 по 03.07.2023 на посаді вчителя початкових класів для позивача, управлінням не розглядалися і щодо не зарахування даного періоду відмова не виносилася. На підставі вищевикладеного, підстав для переведення позивача з пенсії по втраті годувальника та пенсію за вислугу років згідно норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає, оскільки не дотриманні всі вимоги щодо порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , з 15.08.1995 по 03.07.2023 працював в Мульчицькому ліцеї Вараської міської територіальної громади Рівненської області (Мульчицькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області з 08.07.1997 та отримує пенсію по втраті годувальника згідно норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

12.07.2023 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою щодо перерахунку пенсії: «перехід на інший вид пенсії».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17.07.2023 №10 позивачу відмовлено у переході на інший вид пенсії, оскільки до такої заяви не додано довідку з УСЗН про отримання чи припинення державної соціальної допомоги та не надано додаткових документів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 у справі №460/21908/23, яке набрало законної сили 29.04.2024, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17.07.2023 №10. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2023 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.05.2024 №111/03.15-24 ОСОБА_1 повторно розглянуто заяву позивача на підставі рішення суду та відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років. У вказаному рішенні зазначено, що пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право на пенсію за вислугу років, зокрема, педагогічних працівників, за умови, якщо вони на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VII, тобто станом на 11.10.2017, мають вислугу років, необхідну для призначення такої пенсії. Право на призначення пенсії за вислугу років мають особи, вислуга років яких на відповідних посадах становить станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 10 жовтня 2017 року - не менше 26 років 6 місяців. Станом на 11 жовтня 2017 року стаж за вислугу років складає 22 роки 1 місяць 17 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового спеціального стажу передбаченого ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, звернувся з позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 2 Закону №1788-XII передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно зі статтею 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» статті 55 Закону №1788-XII (в редакції до 01.04.2015) визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII пункт «е» статті 55 Закону №1788-XII викладено у такій редакції: «право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII внесено зміни до статті 55 Закону №1788-XII, та в абзаці першому пункту «е» слова «незалежно від віку» замінено словами та цифрами «після досягнення 55 років і».

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до статті 51 Закону №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Установлення положеннями Закону №1788-XII віку виходу на пенсію окремих категорій громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є посяганням на сутність права на пенсійне забезпечення та позбавленням вказаних осіб права на соціальний захист.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 04.06.2019 відновлено дію пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII в редакції до 01.04.2015 щодо права працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення на пенсію за вислугу років незалежно від віку при такій умові: наявність спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909).

Відповідно до розділу 2 Переліку №909 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, освітні працівники загальноосвітніх навчальних закладів, військових загальноосвітніх навчальних закладів, музичних і художніх шкіл, а саме: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Пунктом 2 примітки до Переліку №909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Отже, із наведених вище норм Закону №1788-ХІІ та Переліку №909 слідує, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, зокрема, вчителі та педагоги-організатори, які працювали, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058-IV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (із змінами в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 2.4 розділу II Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Згідно з пунктом 2.8 розділу II Порядку №22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановлено судом відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 15.08.1995 по 03.07.2023 працював вчителем початкових класів в Мульчицькому ліцеї Вараської міської територіальної громади Рівненської області (Мульчицькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів), що не заперечується відповідачем.

Таким чином, вказаний період роботи становить 27 років 10 місяців 19 днів.

Суд звертає увагу, що питання щодо відмови зарахувати до спеціального стажу період роботи позивача з 15.08.1995 по 03.07.2023 на посаді вчителя початкових класів, відповідачем не розглядалося.

Тобто, наявність спеціального стажу позивача за період роботи з 15.08.1995 по 03.07.2023, відповідачем також не заперечується.

Отже, робота на вказаних посадах дає позивачу право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, оскільки виконується умова щодо наявності у нього спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач звернувся за призначенням пенсії за вислугу років 12.07.2023. Станом на вказану дату, позивачу виповнилося 47 років. Разом з тим, у даному випадку, відсутня умова щодо досягнення необхідноговіку.

Таким чином, на час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, позивач відповідав умовам для її призначення.

Зі змісту рішення відповідача від 07.05.2024 №111/03.15-24 вбачається, що підставою для відмови в призначенні пенсії за вислугу років слугувало, те що станом на 11 жовтня 2017 року стаж позивача за вислугу років (спеціальний) складає 22 роки 1 місяць 17 днів, а пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право на пенсію за вислугу років, зокрема, педагогічних працівників, за умови, якщо вони на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VII, тобто станом на 11.10.2017, мають вислугу років, необхідну для призначення такої пенсії, а саме не менше 26 років 6 місяців.

Суд звертає увагу, що в силу вимог пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Водночас, згідно з пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, враховуючи вимоги пунктів 2-1, 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (в редакції Закону №2148-VIII), пенсія за вислугу років призначається за наявності спеціального стажу, встановленого Законом №1788-ХІІ.

В даному випадку, на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років необхідний спеціальний стаж, визначений пунктом «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ, становив від 25 до 30 років та був наявний у позивача, отже відповідач протиправно не призначив позивачу пенсію за вислугу років.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, в силу вимог пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ позивач має право на призначення пенсії за вислугу років як такий, що має більше 25 років спеціального стажу, відтак відмова відповідача у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного спеціального стажу не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

З урахуванням вищенаведених норм законодавства, відмова відповідача в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, з підстав наведених в рішенні від 07.05.2024 №111/03.15-24, є протиправною.

Щодо зазначення відповідачем у відзиві про те, що позивачем не дотриманні всі вимоги щодо порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії, суд зауважує на такому.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з пунктом 4.7 Розділу ІV Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що рішення щодо призначення пенсії приймається пенсійним органом за наявності усіх документів про призначення пенсії. Органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями повинні встановлювати всі фактичні обставини, що перешкоджають такому перерахунку, у тому числі збирати необхідні для розгляду заяви особи документи.

Отже, у випадку виявленої відсутності необхідних документів для призначення (перерахунку) позивачу пенсії, а також переведення на інший вид пенсії відповідач мав можливість вчинити дії, спрямовані на їх отримання від відповідних органів (осіб), або ж письмово повідомити заявника про необхідність подання додаткових документів.

Проте, у ході розгляду даної справи пенсійний орган не подав жодних доказів та не навів жодних аргументів на підтвердження правомірності дій з приводу нереалізації управлінської функції у порядку наведених норм, що визначені Законом №1058-IV та Порядком №22-1.

Позаяк підставою для прийняття спірного рішення відповідача слугувала саме відсутність у позивача необхідного спеціального стажу (за вислугу років), що спростовується наведеним вище, то суд дійшов висновку, що вказане рішення є протиправним, таким, що прийняте всупереч вимогам чинного законодавства.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.05.2024 №111/03.15-24 підлягає скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки, позивач звернувся за призначенням пенсії за вислугу років 12.07.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід зобов`язати призначити пенсію за вислугу років у відповідності до вимог пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» саме з 12.07.2023.

Поряд з цим, як встановлено судом, наявність спеціального стажу позивача за період роботи з 15.08.1995 по 03.07.2023, відповідачем не заперечується.

За наведеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для належного захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.05.2024 №111/03.15-24 та зобов`язання призначити і виплачувати пенсію за вислугу років у відповідності до вимог пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12.07.2023.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності вчинених ним дій та прийнятого рішення.

За наведеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №111/03.15-24 від 07.05.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до вимог пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12.07.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 липня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.В. Друзенко