Справа № 420/21089/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/21089/23

Категорія:108010000 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:02.02.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19" до Державної служби України з безпеки на транспорті, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Пересувна механізована колона №19" звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укратрансбезпека), Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Укратрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21 грудня 2021 року №301617, №301615, №301616.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з боку позивача, як власника транспортних засобів, відсутній факт порушення транспортного законодавства, а висновки зроблені в оскаржуваних постановах не відповідають дійсним обставинам справи, відповідно постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправними. Позивач вказує, що відповідно до договору оренди автотранспорту від 01 січня 2018 року ТОВ "Пересувна механізована колона №19" передала у користування ТОВ "Евробудтех, в тому числі: автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_3 / НОМЕР_4 ; автомобіль MAN номерний знак НОМЕР_5 / НОМЕР_6 . Тобто, зазначає позивач, ТОВ "Пересувна механізована колона №19" 12 листопада 2021 року не було перевізником під час перевезення вантажу (якщо таке дійсно мало місце) транспортними засобами, що зазначені у відповідних Актах, які стали підставою для складання оскаржуваних Постанов. Крім того, водії вказаних транспортних засобів у трудових або інших договірних відносинах з Позивачем не перебувають. Таким чином, зазначає позивач, ТОВ "Пересувна механізована колона №19" не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", так як його транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, у той час як за ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія під час перевірки, тобто саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи на підставі яких здійснюється перевезення та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини. Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами. У даному випадку, на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортних засобів матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази).

Крім того, відповідач зазначив, що контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин. Згідно з визначенням Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ. Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування. Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19 березня 2020 року у справі №823/1199/17.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року задоволено адміністративний позов ТОВ "Пересувна механізована колона №19" до Укратрансбезпеки, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Визнано протиправними та скасовано постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно господарського штрафу від 21 грудня 2021 року №301617, №301615, №301616.

Стягнуто з Укртрансбезпеки за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ "Пересувна механізована колона №19"суму сплаченого судового збору у розмірі 2 147,20 грн.

В апеляційній скарзі Укратрансбезпеки ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що положенням Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, щодо наявності як у перевірника так і у водія інших документів, передбачених законодавством, а такий документ, як протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу є іншим документом, в розумінні ст. 48 Закону №2344-ІІІ, що повинен бути пред`явленим особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті у сфері безпеки дорожнього руху. На момент виникнення спірних правовідносин, під час здійснення Укртрансбезпекою своїх повноважень, позивач не надав документів, які б підтверджували ту обставину, що він не є автомобільним перевізником. Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами.

Апелянт вказує, що у даному випадку, на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та встановлено, що перевізником у даному випадку є позивач. Так, у даному випадку, під час здійснення перевірки транспортного засобу у позивача не було вищезазначених ознак, наявних документів, договору про оренду транспортного засобу або ж законних підстав використання транспортного засобу на законних підставах. Крім того, із позовної заяви не вбачається, що позивач скористався з правом надання додаткових документів, доказів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що транспортні засоби були у користуванні інших юридичних осіб. Крім іншого, акти перевірки №3174477, №317448, №317449, проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів не містять пояснень водіїв транспортних засобів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Укратрансбезпеки, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

12 листопада 2021 року старшим державним інспектором Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Рудинським О.А. проведено перевірку транспортних засобів:

- марки DAF/SHMITZ номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_7 / НОМЕР_8 , водій ОСОБА_1 , власник ТОВ "ПМК-19" та складено Акт №317447 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом;

- марки MAN/SHMITZ номерний знак НОМЕР_5 / НОМЕР_6 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_9 / НОМЕР_10 , водій ОСОБА_2 , власник ТОВ "ПМК-19" та складено Акт №317448 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом;

- марки DAF/SHMITZ номерний знак НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_11 / НОМЕР_12 , водій ОСОБА_3 , власник ТОВ "ПМК-19" та складено Акт №317449 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Вказаними актами встановлено порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Суд зазначає, що в актах міститься запис про те, що водій від підпису відмовився.

21 грудня 2021 року заступник начальника Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №№301617, 301615, 301616, кожною з яких на позивача накладено штраф у розмірі 17 000 грн., що передбачений абз.3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем договір оренди автотранспорту №545 від 16 липня 2021 року, укладений ним як орендодавцем та ТОВ "ЄВРОБУДТЕХ" як орендарем, за умовами якого орендодавець надає, а орендар отримує в платне користування належні орендодавцю транспортні засоби, зокрема сідлові тягачі марки DAF номерні знаки НОМЕР_1 та НОМЕР_3 та марки MAN номерний знак НОМЕР_5 , а також напівпричіпи марки SHMITZ номерні знаки НОМЕР_2 , НОМЕР_6 та НОМЕР_4 .

Суд першої інстанції зазначив, що жодних доказів на підтвердження того, що саме ТОВ "Пересувна механізована колона №19" було перевізником при перевезенні вантажу транспортними засобами з реєстраційними номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_3 та НОМЕР_5 та встановлення даного факту старшим державним інспектором Приморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Рудинським О.А. при проведені перевірки даних транспортних засобів 02 листопада 2021 року та складені Актів №317447, №317448 та №317449 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідачем до суду не надано.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не був перевізником вантажу 12 листопада 2021 року на транспортних засобах з реєстраційними номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_3 та НОМЕР_5 , тому він не може бути суб`єктом відповідальності за ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 6, ч.ч.1, 2 ст. 48, абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", п.п.2, 14, 15 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.12 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частинами 14, 17 ст. 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року (далі Порядок №1567).

Пунктом 2 Порядку №1567 визначено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 14 Порядку №1567 обумовлено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 обумовлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст.ст. 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно абз.3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.ст. 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідальність за вказаною нормою несуть автомобільні перевізники.

Згідно ст.1 Закону №2344-III автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

У постанові від 14 грудня 2023 року у справі №140/6000/22 Верховний Суд зазначив, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена ст. 60 Закону №2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу. У тій самій постанові зазначено також, що першочерговим є належне установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, та в кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять інформацію щодо предмета перевірки, зокрема про автомобільного перевізника.

Стаття 48 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачає, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Щодо посилань апелянта на те, що позивачем, як власником транспортного засобу, не надано жодного доказу в підтвердження того, що транспортний засіб було передано в користування іншому перевізнику, у даному випадку ТОВ "ЄВРОБУДТЕХ", то колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06 липня 2023 року у справі №560/514/22.

Зокрема, у вказаній постанові Верховний Суд погодився з доводами Укртрансбезпеки про те, що автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. При цьому, суд зазначив, що на місці здійснення габаритно-вагового контролю водій повинен пред`явити ті документи, які від нього вимагаються (ст. 48 Закону №2344-III). Колегія суддів не заперечує того, що під час такого контролю можуть виникати ситуації, коли обсяг (перелік) наданих документів недостатній для встановлення всіх обставин, які мають значення для настання відповідальності, передбаченої ст. 60 Закону №2344-III. Але й адміністративно-господарський штраф (відповідно до ст. 60 Закону №2344-III) накладається не на місці габаритно-вагового контролю. Для цього призначається розгляд справи, під час якого посадова особа територіального органу Укртрансбезпеки має з`ясувати, зокрема, особу порушника, адже видається очевидним, що автомобільний перевізник не може встановлюватися на основі самих лише слів водія транспортного засобу, які зафіксовані в акті проведення перевірки (додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом).

На важливості такого етапу процедури реалізації повноважень Укртрансбезпеки з притягнення суб`єктів господарської діяльності до відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 60 Закону №2344-III, як розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по суті з метою з`ясування дійсних обставин вчинення правопорушення, встановлення належної винної особи (автомобільного перевізника) та притягнення її до відповідальності у випадку винних дій/бездіяльності, наголошував Верховний Суд у постанові від 07.12.2023р. у справі №620/18215/21.

Таким чином, відповідач під час належного розгляду по суті справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт зобов`язаний був установити особу автомобільного перевізника, яка має нести відповідальність за абз.3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-III, чого не здійснив.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідачем не надано до матеріалів справи, зокрема, повідомлення про запрошення на розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до абз.3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-III чим фактично позбавив позивача можливості надати договори оренди транспортних засобів.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, транспортними засобами, належними позивачу, користується ТОВ "ЄВРОБУДТЕХ" на підставі договору оренди автотранспорту №545 від 16 липня 2021 року за умовами якого орендодавець надає, а орендар отримує в платне користування належні орендодавцю транспортні засоби, зокрема сідлові тягачі марки DAF номерні знаки НОМЕР_1 та НОМЕР_3 та марки MAN номерний знак НОМЕР_5 , а також напівпричіпи марки SHMITZ номерні знаки НОМЕР_2 , НОМЕР_6 та НОМЕР_4 .

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що встановлення належного перевізника при вирішенні питання про накладення адміністративно-господарського штрафу є повноваженням саме посадових осіб Укртрансбезпеки, на яку, в силу положень ч.2 ст. 77 КАС України, покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих нею рішень.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що позивач не був перевізником вантажу 12 листопада 2021 року на транспортних засобах з реєстраційними номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_3 та НОМЕР_5 , а тому він не може бути суб`єктом відповідальності за ст. 60 Закону №2344-III.

З урахуванням вищезазначених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ "Пересувна механізована колона №19".

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 липня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.