Справа № 200/2771/24
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року Справа№200/2771/24

приміщення суду за адресою: 84122, м. Слов`янськ, вул. Добровольського,1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу №200/2771/24 за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Преображенська, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006) про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови, в якому позивач просив суд:

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 26 квітня 2024 року у розмірі 5 100 гривень по ВП № 74572396, винесену начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Филиппенко Г.О., при примусовому виконанні виконавчого листа № 200/7189/23, виданого 22 лютого 2024 року Донецьким окружним адміністративним судом.

На обґрунтування позовних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Головне управління, позивач) зазначило, що вищевказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки відповідно до частини першої, другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 (далі -ЗУ «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення встановленого строку, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Статтею 75 Закону № 1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. З наведених норм вбачається, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішенням боржником без поважних причин. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається встановлення держаним виконавцем причин невиконання рішення суду та відсутність поважних причин такого невиконання, державний виконавець на власний розсуд дійшов до висновків, що Головне управління станом на 26.04.2024 рішення суду не виконало та формально виніс постанову про накладення штрафу. Також Головне управління зазначило, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/7189/23 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та сформовано доплату у розмірі 349 451 гривня 58 копійок. З метою запиту додаткових фінансових ресурсів на виплату нарахованої заборгованості Головним управлінням в межах закріплених повноважень, направлено звернення Пенсійного фонду України, відповідь від якого не надходила. Також позивач наголошує, що з його боку вина та умисел на навмисне невиконання рішення суду у даній справі відсутнє. Просить суд визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову про накладення штрафу.

У період з 13 травня 2024 року по 17 травня 2024 року включно суддя Зеленов А.С. перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року залишено без руху позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови.

Надано позивачу термін протягом п`яти днів, починаючи з наступного дня після отримання цієї ухвали, впродовж якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання позовної заяви

28 травня 2024 року представником позивача надано до суду докази сплати судового збору у сумі 3 028,00 грн, та уточнену позовну.

Ухвалою від 3 червня 2024 року продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області строк для усунення недоліків позовної заяви у справі.

10 червня 2024 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява з виправленням недоліків.

У період з 24 червня 2024 року по 28 червня 2024 року суддя Зеленов А.С. перебував у відпустці.

Ухвалою суду від 17 червня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення штрафу від 26 квітня 2024 року у розмірі 5 100 гривень по ВП № 74572396, винесеної начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Филиппенко Г.О.

До судового засідання, що відбулося 3 липня 2024 року, з`явився представник позивача, представник відповідача до судового засідання не з`явився. Під час даного судового засідання при вирішенні питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, заміну позивача, залучення співвідповідача, залучення іншого відповідача судом на обговорення було поставлена необхідність заміни відповідача Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у справі на відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, або його залучення у якості другого відповідача. При цьому представник позивача наполягав на необхідності по даній справі саме заміни відповідача Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у справі на відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою суду від 3 липня 2024 року замінено відповідача у справі Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції на відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Преображенська, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006). Розгляд адміністративної справи розпочато спочатку. Судове засідання призначене на 10 липня 2021 року об 13 год. 00 хв. Встановлено відповідачу - відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 3-ти денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Також, ухвалою суду від 4 липня 2024 року витребувано у відповідача належним чином завірену копію Положення про Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, витребуваний документ визначено надати суду до 8 липня 2024 року.

Однак ні у встановлений судом строк, ні станом на 13 годину 10 липня 2024 року суду відповідний відзив відповідачем наданий не був. Станом на 15 липня 2024 року цей відзив також не був наданий.

Так само відповідачем по справі проігнорована ухвала щодо витребування «Положення про Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції», вказаний документ ні у встановлений судом строк, ні станом на 13 годину 10 липня 2024 року суду відповідачем наданий не був. Станом на 15 липня 2024 року цей документ також не був наданий.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 13 годину 10 липня 2024 року год були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Враховуючи неприбуття учасників справи у судове засідання о 13 годині 10 липня 2024 року, яких належним чином було повідомлено про дату, час і місце судового розгляду, відсутність клопотань сторін щодо відкладення судового засідання, скорочений строк розгляду справи, ненадання відповідачем відзиву на позов та витребуваного «Положення про Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції» ні у встановлений судом строк, ні станом на 13 годину 10 липня 2024 року, суд 10 липня 2024 року суд ухвалив розгляд справи №200/2771/24 за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення штрафу проводити в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивачем у справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відповідачем є відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який в даних правовідносинах виступає як суб`єкт владних повноважень.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 лютого 2024 року у справі 200/7189/23 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» №7262/Д від 20.10.2023 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. На підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 видано виконавчий лист.

Здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 14510.06 грн. (розмір пенсії до перерахунку складав 6884.25 грн.) з 01.12.2019 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення від 20.10.2023 №7262/Д. Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно Рішення з урахуванням виплачених сум за період з 01.12.2019 по 30.04.2024 склала 349 451,58 грн.

28 березня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 74572396.

3 квітня 2024 року Головним управлінням надано заяву про виконання рішення суду, в

якій зазначалося про факт оскарження судового рішення до апеляційного суду з проханням відкласти проведення виконавчих дій до розгляду справи апеляційним судом.

15 квітня 2024 року Головним управлінням отримано вимогу державного виконавця.

17 квітня 2024 року Головним управлінням надано відповідь на вимогу, у якій повторно повідомило державного виконавця про факт оскарження судового рішення до апеляційного суду та висловило прохання відкласти проведення виконавчих дій до розгляду справи апеляційним судом, оскільки відповідно до частини 2 статті 255 КАС України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

26 квітня 2024 року Головним управлінням отримано постанову про накладення штрафу від 26 квітня 2024 року ВП № 74572396 у розмірі 5 100,00 грн. за невиконання рішення суду, винесеної начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Филиппенко Г.О., при примусовому виконанні виконавчого листа № 200/7189/23, виданого 22 лютого 2024 року Донецьким окружним адміністративним судом

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року №1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон №1404- VIII).

Положеннями статті 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Положеннями статті 63 Закону №1404- VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно із статтею 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З викладеного вище слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

Суд погоджується з позивачем, що також з наведених норм вбачається, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання рішення боржником. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Разом з тим, відповідачем на надано у даній справі докази на підтвердження факту проведення державним виконавцем перевірки стану виконання рішення суду та встановлення факту відсутності поважних причин його невиконання, тобто не наведено необхідні підстави для винесення оскаржуваної постанови.

Суд наголошує, що ухвалою суду від 04.07.2024 року встановлено відповідачу - відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 3-ти денний строк для подання відзиву на позовну заяву , однак відповідач проігнорував своє право на викладення своїх заперечень проти позову.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши зміст спірної постанову про накладення штрафу, як рішення суб`єкта владних повноважень, на відповідність критеріям, наведеним у частині 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вказаним критеріям з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі № 826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У Постанові Верховного Суду від 11 вересня 2023 року у справі № 420/14943/21 викладено висновок щодо застосування пункту 3 частини другої статті 2 КАС України, відповідно до якого критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається встановлення держаним виконавцем причин невиконання рішення суду та відсутність поважних причин такого невиконання.

Наведене дає підстави для висновку, що оскаржуване рішення не містить належного обґрунтування, а тому суд доходить до висновку про його протиправність.

Також суд вважає за необхідне вказати на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 КАС крім прав та обов`язків, визначених у ст. 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні:

-добросовісно користуватися процесуальними правами; а зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 КАС учасники справи мають право, серед іншого: надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, наводити свої заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; подавати докази.

Відповідно до ч. 5 ст. 44 КАС учасники справи, зокрема, зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом; не приховувати докази.

Відповідно до ч. 8 та 9 ст. 139 КАС у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору; при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо.

Суд вважає за необхідне вкотре зауважити, що відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім цього, згідно частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Верховний суд у своїй Постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №826/17225/17 заначив що суд не наділений процесуальними важелями впливу на учасників процесу, щоб змусити їх, в тому числі суб`єкта владних повноважень вчиняти дії щодо подання відзиву на позов. Відповідно ж до положень частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Вказана норма, як з неї вбачається, не містить імперативних приписів щодо дій суду в разі неподання суб`єктом владних повноважень відзиву. В той же час ця норма наділяє суд повноваженнями на власний розсуд вирішувати як діяти в зазначеній ситуації.

Тому при розгляду цієї справи суд враховує, що ні у встановлений строк, ні станом на 13 годину 10 липня 2024 року, ні станом на 15 липня 2024 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідний відзив наданий не був, будь-яких клопотань щодо продовження строку на його подання заявлено не було.

Враховуючи вищевикладене, а також неподання відзиву відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність оскаржуваної постанови постанову про накладення штрафу від 26 квітня 2024 року ВП № 74572396 у розмірі 5 100,00 грн., внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в даній справі виступає не в якості суб`єкта владних повноважень, а в якості боржника, який оскаржує пртиправні рішення суб`єкта владних повноважень, тобто державного виконавця.

Згідно платіжної інструкції №2094 від 23 травня 2024 року позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 028 грн.

З огляду на задоволення позову в повному обсязі сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача, оскільки стягнення судових витрат з осіб, які не була учасниками справи, КАС України не передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 159, 241-246, 255, 287, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Преображенська, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006) про скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 26 квітня 2024 року у розмірі 5 100 гривень по ВП № 74572396, винесену начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Филиппенко Г.О., при примусовому виконанні виконавчого листа № 200/7189/23, виданого 22 лютого 2024 року Донецьким окружним адміністративним судом

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3 ) з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Преображенська, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять) гривень 00 копійок.

Повний текст судового рішення складено та підписано 15 липня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.С. Зеленов