Справа № 990/92/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

17 липня 2024 року

м. Київ

справа №990/92/24

адміністративне провадження № П/990/92/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єзерова А.А.,

суддів: Коваленко Н.В., Кравчука В.М., Стародуба О.П., Чиркіна С.М.

секретар судового засідання Романова А.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Петренко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 990/92/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 08.02.2024 №119/дс-24, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

І. Рух справи

1. 29.03.2024 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 08.02.2024 №119/дс-24;

- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України повторно провести співбесіду з ОСОБА_1 - переможцем конкурсу на зайняття вакантних посад місцевих судів, оголошеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 №95/зп-23.

2. До позовної заяви ОСОБА_1 додав клопотання, в якому просив Верховний Суд визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на звернення до суду, яке мотивоване тим, що під час засідання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення від 08.02.2024 №119/дс-24. Своєю чергою повний текст рішення отримано позивачем 26.02.2024.

3. Ухвалою Верховного Суду від 02.04.2024 поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 08.02.2024 №119/дс-24 та зобов`язання вчинити дії та відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 08.02.2024 №119/дс-24 та зобов`язання вчинити дії.

4. Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 08.02.2024 №119/дс-24 з підстав порушення нею прав та законних інтересів позивача щодо участі у конкурсі та отримання рекомендації на посаду судді, конституційного принципу верховенства права, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Позивач посилається на те, що оспорюване рішення суперечить рішенню Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.12.2023 №119/дс-24, оскільки, ухвалюючи оспорюване рішення, Комісія у складі тимчасової колегії №4, дослідивши матеріали досьє кандидата, зокрема, документи, які були подані позивачем як кандидатом на посаду судді місцевого суду разом із заявою про допуск до участі в конкурсі, виснувала, що існує обґрунтований сумнів щодо відповідності позивача критеріям доброчесності, водночас, Комісія у цьому ж складі 01.12.2023 прийняла рішення №27/дс-23 «Про допуск до участі в оголошеному рішенням Комісії від 14.09.2023 №95/зп-23 конкурсі на зайняття 560 вакантних посад суддів у місцевих судах для кандидатів на посаду судді, зарахованих до резервів на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів», відповідно до якого серед кандидатів на посаду судді, допущених до участі у конкурсі, зазначених в додатку до рішення, є позивач.

Позивач зазначає, що у рішенні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.12.2023 №27/дс-23 встановлено, що 147 осіб, які звернулися для участі в Конкурсі, дотрималися умов, а саме: порядку та строків, визначених оголошенням; подали всі необхідні документи та на день подання документів перебувають у резерві на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів, не займають суддівську посаду; відповідають вимогам до кандидатів на посаду судді, визначеним статтею 69 Закону №1402-VIII, що свідчить про те, що позивач відповідає і критерію доброчесності.

Позивач вважає, що він, подавши для участі і оголошеному конкурсі всі необхідні документи та не отримавши від Комісії та НАЗК жодних зауважень щодо вказаних у них даних, він обґрунтовано та передбачувано розраховував на правильність їх відображення, що вони не викликають у Комісії сумніву у доброчесності позивача як кандидата на посаду суддів місцевого суду.

Позивач зауважує, що у 2017 році щодо нього Національне агентство з питань запобігання корупції здійснювало спеціальну перевірку щодо достовірності відомостей, зазначених у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, за результатами якої рішенням Комісії від 07.06.2018 №250/дс-18 позивача серед інших кандидатів визнано таким, що відповідає установленим Законом вимогам до кандидата на посаду судді.

Позивач доводить, що відповідач, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував пояснення позивача щодо висновків Комісії стосовно фінансової спроможності позивача у 2022 році на придбання автомобіля, недекларування інформації про доходи батька, його майна та тієї обставини, що він є засновником адвокатського об`єднання, незазначення відомостей про батька як адвоката у декларації родинних зав`язків та не заповнення розділу 4 анкети кандидата на посаду судді, який стосується інформації щодо професійної діяльності адвоката.

На думку позивача, жодна з помилок не приховує недостовірні відомості про позивача і членів його родини, не ставить під сумнів законність джерел походження його майна, відповідність рівня його життя або членів його сім`ї задекларованим доходам або відповідність способу життя позивача його попередньому статусу адвоката.

Позивач вважає, що недоліки, виявлені під час подання ним декларацій, не можуть слугувати підставою для прийняття відповідачем рішення про його невідповідність критеріям доброчесності.

5. Позивач 22.04.2024 звернувся до суду із заявою про доповнення підстав позову, яку Ухвалою Верховного Суду від 15.05.2024 прийнято до розгляду.

6. У заяві про доповнення підстав позову позивач, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 10.11.2020 у справі №9901/355/21, від 07.03.2024 у справі №800/330/17, від 15.06.2023 у справі №800/582/16, вказує на дискримінаційність оскаржуваного рішення, невідповідність його вимогам статті 79-5 Закону №1402-VIII, свавільним, несправедливим та таким, що не містить достатніх обґрунтувань невідповідності позивача критеріям доброчесності.

7. Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Відповідач у відзиві посилається на те, що повноваження Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо перевірки відповідності кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики визначені статтею 79-5 Закону №1402-VIII.

Відповідач доводить, що оцінка відповідності кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики належить до дискреційних повноважень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, яка є колегіальним органом і вирішує це питання шляхом голосування.

Відповідач вважає, що ним правомірно прийнято оспорюване рішення відповідно до його дискреційних повноважень, в межах, порядку та у спосіб, визначених Законом №1402-VIII.

8. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив позовні вимоги задовольнити.

9. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 №95/зп-23 оголошено конкурс на зайняття 560 вакантних посад суддів у місцевих судах для кандидатів на посаду судді, зарахованих до резервів на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів. Встановлено загальний порядок та строки подання кандидатами заяв та документів для участі в цьому конкурсі, затверджено умови проведення конкурсу на зайняття 560 вакантних посад суддів у місцевих судах для кандидатів на посаду судді, зарахованих до резервів на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів. Визначено, що питання допуску до участі у конкурсі вирішується Вищою кваліфікаційною комісією суддів України у складі колегій.

11. ОСОБА_1 10.10.2023 звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із заявою про допуск до участі в оголошеному конкурсі як особа, яка відповідає вимогам статті 69 Закону №1402-VIII, перебуває в резерві на заміщення вакантних посад суддів та не займає суддівської посади.

12. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.12.2023 №27/дс-23 ОСОБА_1 допущено до участі в оголошеному рішенням Комісії від 14.09.2023 №95/зп-23 конкурсі.

13. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 19.12.2023 №177/зп-23 затверджено і оприлюднено на офіційному веб-сайті Комісії рейтинг учасників конкурсу на посади суддів місцевих загальних судів у межах означеного конкурсу, визначено рейтинг кандидатів на посаду судді Житомирського районного суду Житомирської області, в якому ОСОБА_1 займає переможну позицію.

14. Комісією 08.02.2024 було проведено співбесіду з ОСОБА_1 , за результатами якої Комісією було прийнято рішення від 08.02.2024 №119/дс-24, в якому Комісія дійшла висновку про відмову в наданні рекомендації Вищий раді правосуддя про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Житомирського районного суду Житомирської області з підстав наявності обставин, які викликають сумнів у відповідності ОСОБА_1 критеріям доброчесності.

15. Так, у контексті аналізу відповідності кандидата критерію доброчесності під час співбесіди з ОСОБА_1 та дослідження його досьє, Комісією встановлено наступне.

16. Відповідно до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2022 рік у розділі 2 «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» ОСОБА_1 зазначив дружину ОСОБА_2 , яка проживає в місті Житомир, водночас у розділі 11 «Доходи» не вказав жодних доходів, отриманих нею. В означеній декларації позивач у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» задекларував кредит, оформлений на дружину у 2021 році, та сплачені кошти на виконання кредиту в розмірі 232448 грн (основна сума кредиту 149424 грн і проценти в сумі 83024 грн).

Під час проведення співбесіди та у судовому засіданні позивач пояснив, що останні два роки його дружина разом із дитиною перебувають за кордоном. Під час співбесіди позивач зазначив, що дружина отримує допомогу, однак документально це підтвердити не може, у зв`язку з чим він не задекларував її доходи. Під час судового засідання позивач пояснив, що його дружина не отримує доходів.

17. Стосовно сплати кредиту, оформленого на дружину, позивач зазначив, що у зв`язку з відсутністю достатнього доходу у дружини, цей кредит сплачує він самостійно і зазначив, що доходів для сплати кредиту йому достатньо. Також позивач пояснив, що у 2021 році його дружина оформила кредит на автомобіль, 10 відсотків кредиту було сплачено за рахунок продажу попереднього автомобіля, який вони продали за 8700 доларів США, водночас документи щодо продажу автомобіля відсутні.

18. Під час проведення співбесіди Комісія звернула особливу увагу на пояснення позивача щодо можливості сплати ним кредиту у 2022 році, оформленого у 2021 році на його дружину, враховуючи, що задекларований позивачем дохід за 2022 рік у розмірі 153400 грн є значно нижчим від виплаченої суми кредиту у 2022 році (232448 грн), а кошти за продаж попереднього автомобіля, про який зазначає позивач, були сплачені як перший внесок у розмірі 10 відсотків вартості автомобіля у 2021 році.

Стосовно висновку відповідача про отримання позивачем доходу у меншому розмірі, ніж сплачено за кредитним договором, позивач пояснив, що помилково зазначив у декларації більшу суми, аніж фактично ним сплачену за цим кредитним договором. Водночас, документів на підтвердження цього позивач не надав.

Також позивач зауважив, що всі зароблені ним кошти він спрямовував на погашення кредиту дружини, а жив за рахунок раніше відкладених ним заощаджень, які ним не були зазначені у декларації з підстав того, що сума була нижчою, аніж повинна була зазначатись у декларації.

Разом з тим, доказів на підтвердження цього під час проведення співбесіди та під час судового засідання позивач не надав.

19. Комісією було встановлено, що у декларації за 2022 рік у розділі 2 «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» позивач зазначив батька ОСОБА_3 , який проживав разом із ним за однією адресою, проте у декларації за 2022 рік позивач не вказав відомостей про доходи, отримані батьком, та про об`єкти нерухомості, які належать батькові на праві власності. Також у розділі 9 «Юридичні особи, трасти або інші подібні правові утворення, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї» кандидат не зазначив відомостей про батька, який є засновником юридичної особи.

Стосовно цих фактів позивач пояснив, що наразі він проживає разом із батьком, який є пенсіонером, суддею у відставці, який зупинив право на зайняття адвокатською діяльністю у 2021 році чи 2022 році та отримує дохід у вигляді пенсії. Окрім цього вказав на те, що декларацію за 2022 рік він подавав на основі декларації за 2016 рік і оскільки він ніколи не був суб`єктом декларування, не розібравшись вказав батька як члена сім`ї, не зазначивши при цьому його доходів і майна.

20. Згідно з інформацією, отриманою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок загальною площею 263,7 кв метрів у АДРЕСА_1 .

У поданій позивачем декларації за 2022 рік у розділі 3 «об`єкти нерухомості» відсутні відомості щодо вказаного майна.

Стосовно недекларування інформації про житловий будинок, який на праві власності належить батькові, а також тієї обставини, що батько є засновником юридичної особи, позивач пояснив, що не задекларував ці відомості також помилково.

21. Відповідно да витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 є одним із засновників Адвокатського об`єднання «Васинчук і Партнери», проте у вказаній декларації за 2022 рік позивачем не зазначено відомостей у розділі 9 «Юридичні особи, трасти або інші подібні правові утворення, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї» та 11 «Доходи, у тому числі подарунки» про вид, джерело, розмір доходу ОСОБА_3 а також інформації, що він є засновником Адвокатського об`єднання «Васинчук і Партнери».

22. Комісія дійшла висновку, що декларація позивача за 2022 рік містить помилки в розділі 13 «Фінансові зобов`язання» у частині зазначення інформації про юридичну особу, на користь якої виникло зобов`язання, та розмір такого зобов`язання на кінець звітного періоду. Позивач під час розгляду справи зазначені обставини визнав та послався на помилковість заповнення цих даних.

23. Визначаючись щодо остаточного рішення, Комісія виходила із того, що пунктом 5 оголошення про проведення конкурсу на зайняття 560 вакантних посад суддів у місцевих судах визначено перелік документів, який має подати кандидат для участі в конкурсі, зокрема, декларацію родинних зв`язків кандидата на посаду судді та декларацію доброчесності кандидата на посаду судді, декларації мають відповідати вимогам підпункту 3.5.1 Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді.

24. Оцінивши наявну інформацію та пояснення ОСОБА_1 , Комісія встановила, що вказані в декларації родинних зв`язків кандидата на посаду судді за 2018-2022 роки відомості не відповідають дійсності з огляду на те, що позивач не зазначив у цих деклараціях відомості про свого батька, який був адвокатом (право на зайняття адвокатською діяльністю зупинено 09.04.2021 згідно з частиною першою статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), що свідчить про подання позивачем недостовірних та неповних відомостей.

Щодо не зазначення в декларації родинних зв`язків кандидата на посаду судді відомостей про батька, який є адвокатом, позивач під час проведення співбесіди пояснив, що правила заповнення декларації родинних зв`язків йому відомі, однак відомості про батька в цій декларації не зазначив помилково.

25. Окрім цього, Комісією встановлено, що ОСОБА_1 зазначив в анкеті на посаду судді неповну інформацію, зокрема, не відобразив в анкеті, що він у період з 19.04.2004 до теперішнього часу здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, яка є суттєвою для аналізу особи кандидата.

Стосовно невідображення в анкеті на посаду судді інформації про зайняття ним адвокатською діяльністю, позивач пояснив, що він не повинен був зазначати ці відомості у 4 розділі анкети, оскільки він не подавав до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України заяву на проведення кваліфікаційного оцінювання, а ці відомості у розділі 4 анкети потрібно зазначати лише у разі, якщо подана заява про проведення кваліфікаційного оцінювання. Водночас, якщо кандидатом подавалась заява про участь у конкурсі на посаду судді, такі відомості зазначаються у 5 розділі анкети, що і було зроблено позивачем.

26. Ураховуючи зазначені порушення під час заповнення декларації про доходи за 2022 рік та оцінюючи надані позивачем під час проведення співбесіди пояснення, Комісія дійшла висновку, що наявність великої кількості допущених помилок при заповненні позивачем декларації ставить під сумнів відповідність кандидата критерію доброчесності, а його поведінка свідчить про несумлінне виконання обов`язку щодо декларування відомостей, визначених статтею 46 Закону України «Про запобігання корупції».

27. Не погоджуючись із вказаним рішенням Комісії, позивач звернувся до суду.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

28. Відповідно до частини другої статті 128 Конституції України призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.

29. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Частиною першою статті 79-2 Закону №1402-VIII визначено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України проводить конкурс на зайняття вакантних посад: суддів місцевого суду - на основі рейтингу кандидатів на посаду судді та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду відповідно до статті 82 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 79-4 Закону №1402-VIII конкурс на зайняття вакантної посади судді полягає у визначенні переможця - учасника конкурсу, який має найвищу позицію за рейтингом.

Частинами 1-3 статті 79-5 Закону №1402-VIII встановлено, що після визначення переможця конкурсу Комісія на своєму засіданні проводить з ним співбесіду.

За результатами співбесіди Комісія ухвалює: (1) рішення про рекомендацію або про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді; (2) рішення про рекомендацію про переведення судді (якщо переможцем конкурсу на посаду судді місцевого суду став суддя).

Комісія ухвалює вмотивоване рішення про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді у разі наявності обґрунтованого сумніву щодо його відповідності критеріям доброчесності чи професійної етики. У такому разі переможцем конкурсу визначається наступний у рейтингу кандидат.

30. Відповідно до частини першої статті 88 Закону №1402-VІІІ Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Частиною другою цієї статті передбачено, що суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: (1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; (2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання; (3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; (4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків (частина третя статті 88 Закону № 1402-VІІІ).

31. На виконання вимог статті 79 Закону № 1402-VІІІ Вища кваліфікаційна комісія суддів України рішенням від 02.11.2016 №141/зп-16 затвердила Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді (далі - Положення № 141/зп-16). Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 29.02.2024 №72/зп-24 до зазначеного Положення №141/зп-16 були внесені зміни і викладено його в новій редакції.

Внесення змін до цього Положення було обумовлено тим, що 30.12.2023 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри" від 09.12.2023 №3511-ІХ. У результаті внесених змін було впорядковано як окремі механізми конкурсу щодо зайняття вакантних посад суддів місцевого суду, так і в цілому удосконалено процедуру, зокрема закріплено загальні строки для подання заяви та документів, актуалізовано їх перелік, унормовано окремі особливості, а також визначено нові етапи проведення конкурсу.

Одним із законодавчих нововведень було запровадження у конкурсі на зайняття посади судді місцевого суду етапу проведення Комісією співбесіди з переможцем конкурсу.

Положення №141/зп-16 у новій редакції встановило відповідний порядок проведення такої співбесіди, її етапів і кола питань для обговорення. Це Положення у попередній редакції таких положень не містило.

32. У цій справі спірне рішення Комісії ухвалено 08.02.2024, тобто, до набрання чинності нової редакції Положення №141/зп-16, що дає підстави для висновку, що під час проведення такої співбесіди Комісія мала керуватися загальними принципами її проведення, які визначені, зокрема Регламентом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України чи Положенням №141/зп-16.

33. За змістом Положення №141/зп-16 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та складається з таких етапів: оголошення доповіді за результатами дослідження досьє; надання судді (кандидату на посаду судді) можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію; послідовне обговорення з суддею (кандидатом на посаду судді) показників, оцінювання яких потребує уточнення, з метою прийняття остаточного рішення щодо підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Обговорення відбувається шляхом опитування судді (кандидата на посаду судді) доповідачем і членами Комісії та надання суддею (кандидатом на посаду судді) відповідей і пояснень. Під час співбесіди обов`язковому обговоренню з суддею (кандидатом) підлягають дані щодо його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності.

Суддя (кандидат на посаду судді) до проведення співбесіди має право: знайомитися з матеріалами досьє не пізніше ніж за десять робочих днів до проведення співбесіди, крім випадку проведення кваліфікаційного оцінювання за рішенням Комісії у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення; надавати документи (завірені копії документів) чи іншу інформацію, яка дорівнює, спростовує чи уточнює дані, що містяться у досьє; надати свої пояснення, зокрема у письмовому вигляді. Письмові пояснення надаються суддею (кандидатом на посаду судді) не пізніше п`яти робочих днів з дня ознайомлення з матеріалами досьє. Усні пояснення надаються суддею під час проведення співбесіди.

Суддя (кандидат на посаду судді), який проходить кваліфікаційне оцінювання, під час співбесіди має право надавати пояснення з питань, пов`язаних з проходженням іспиту, та інформації і документів, що містяться у його досьє, надавати коментарі, документи та інформацію за розділами досьє. Члени Комісії мають право ставити судді (кандидату на посаду судді) запитання щодо оголошених під час доповіді показників, самостійно знайомитися з досьє, ставити запитання доповідачу, порушувати перед Комісією питання, які виникли під час ознайомлення з досьє.

Подібний за своїм змістом порядок проведення співбесіди в подальшому і був закріплений у новій редакції Положення №141/зп-16.

34. Відповідно до частини 9 статті 69 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кандидат на посаду судді відповідає критерію доброчесності, якщо відсутні обґрунтовані сумніви у його незалежності, чесності, неупередженості, непідкупності, сумлінності, у дотриманні ним етичних норм, у його бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті, а також щодо законності джерел походження його майна, відповідності рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата на посаду судді його попередньому статусу.

Положення цієї норми не визначають критеріїв, які б надавали можливість чітко кваліфікувати невідповідність кандидата критерію доброчесності. Це означає, що, з одного боку, Комісія наділена досить широкою свободою розсуду під час оцінки кандидата на посаду судді критеріям доброчесності, з іншого - нормативна невизначеність (неврегульованість) цього питання, тобто відсутність чітких зрозумілих для кожного учасника орієнтирів, покладає на Комісію обов`язок належно мотивувати її висновки, якщо вона вважатиме, що допущене кандидатом порушення є істотним і породжує обґрунтований сумнів у його доброчесності, а отже свідчить про невідповідність вимогам кандидата на посаду судді.

35. Визначені законом етапи добору, конкурсу та призначення на посаду судді покликані встановити відповідність кандидата передбаченим Конституцією України та Законом №1402-VIII вимогам, зокрема, критеріям доброчесності та професійної етики, Комісія має перевірити наявність інших обставин, які можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв`язку з призначенням кандидата на посаду судді. Ці заходи об`єднані метою забезпечити авторитет та довіру до судової влади, які формуються залежно від персонального складу осіб, що призначаються на посади суддів.

36. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах, зокрема від 10.11.2022 у справі №9901/355/21, від 30.05.2024 у справі №990/3/24, неодноразово зазначала, що критерій доброчесності є надзвичайно важливим з огляду на те, яку роль відіграє судова влада у становленні правової держави. Саме доброчесність є ключовою категорією у формуванні морально-етичного образу суддів, запорукою формування довіри народу до суддів та судової влади в цілому.

Доброчесність - це необхідна морально-етична складова діяльності судді, яка, серед іншого, визначає межу і спосіб його поведінки, що базується на принципах об`єктивного ставлення до сторін у справах та чесності у способі власного життя, виконанні своїх обов`язків та здійсненні правосуддя.

37. Вимоги до професійної етики судді визначені Кодексом суддівської етики, затвердженим ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, та Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19.05.2006, схваленими Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №1006/23.

38. З огляду на вимогу доброчесності від особи, яка реалізує право на заняття посади судді, очікується уважність стосовно розкриття даних під участі у відповідному конкурсі, а також чітка, логічна та послідовна позиція.

39. Оскаржуване рішення обґрунтовано тим, що вказана поведінка позивача свідчить про неналежне виконання кандидатом на посаду судді передбаченого законом обов`язку декларування. Наявність наведеної кількості допущених помилок при заповненні декларації за 2022 рік є достатнім для обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата критерію доброчесності, а його поведінка свідчить про несумлінне виконання обов`язку щодо декларування відомостей, визначених статтею 46 Закону України «Про запобігання корупції». Комісія дійшла висновку про існування обґрунтованого сумніву щодо відповідності позивача критеріям доброчесності та відмовила в наданні рекомендації для його призначення на посаду судді Житомирського районного суду Житомирської області.

Підставою для ухвалення оскаржуваного рішення Комісії про відмову в наданні рекомендації для призначення ОСОБА_1 на посаду судді Житомирського районного суду Житомирської області слугували висновки Комісії про невідповідність позивача критеріям доброчесності та професійної етики.

40. Позивач був обізнаний про своє право ознайомитися із матеріалами досьє та надати пояснення і докази з приводу невідповідності його доходів витратам. Позивач надав пояснення з приводу виявлених невідповідностей, в яких він визнав ці невідповідності, але не надав Комісії документів на підтвердження отриманих членами сім`ї доходів, вартості придбаного майна, сплати кредиту, наявності заощаджень, тощо до проведення співбесіди та під час її проведення. Не були надані ці документи і під час розгляду справи у суді.

41. Здійснюючи судовий контроль за правомірністю рішення Комісії, Суд звертає увагу, що у межах процедури проведення конкурсу та призначення на посаду судді, з урахуванням мети і завдань його проведення, обов`язком (повноваженням) Комісії є з`ясування й оцінка усіх аспектів життя і діяльності такого кандидата не лише професійного характеру, але й морально-етичного.

42. Комісія, з огляду на свій правовий статус, повинна визначити, чи відповідає поведінка кандидата на посаду судді основоположним принципам її регламентації, високі стандарти якої визначено, зокрема, у Бангалорських принципах поведінки суддів, а також у Кодексі суддівської етики.

Оцінювання кандидатів Комісією відбувається з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за встановленими законом критеріями, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність. Рішення приймається за внутрішнім переконанням членів Комісії.

43. Разом з тим, суд здійснює контроль за дотриманням Комісією вимог закону під час проведення кваліфікаційного оцінювання на посаду судді в разі оскарження рішення (дії чи бездіяльності) Комісії. Судовий контроль щодо дискреційних повноважень Комісії надати оцінку кандидату на посаду судді на предмет його відповідності встановленим законом критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України покликаний забезпечити, щоб ці повноваження були використані відповідно до мети, з якою вони були надані, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом (запобігаючи всім формам дискримінації), пропорційно (зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на дослідження яких спрямоване прийняте Комісією рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання). Іншими словами, суд повинен забезпечити, щоб реалізація Комісією дискреційних повноважень при проведенні кваліфікаційного оцінювання не була свавільною.

44. Оскільки члени Комісії, приймаючи одне з передбачених законом рішень за результатом проведеного оцінювання кандидатів на посаду судді, керуються своїм внутрішнім переконанням, на Комісію покладається обов`язок наведення відповідних мотивів та їх обґрунтувань стосовно своєї позиції, особливо коли виникають підстави вважати, що такий кандидат не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді.

45. Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, має містити обґрунтований висновок про те, за якими саме критеріями (компетентності, професійної етики або доброчесності) та на підставі яких доведених фактів, показників особа не відповідає вимогам для надання їй рекомендацій для призначення суддею.

46. Згідно з частиною 7 статті 75 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якщо Вища кваліфікаційна комісія суддів України отримала інформацію, що може свідчити про невідповідність кандидата на посаду судді вимогам, встановленим цим Законом, колегія Комісії проводить перевірку зазначеної інформації та розглядає її на засіданні із запрошенням такого кандидата. Кандидат має право ознайомитися з цією інформацією, надавати пояснення, докази на її спростування.

У разі встановлення за результатами перевірки, що така інформація є обґрунтованою, колегія Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ухвалює вмотивоване рішення про невідповідність кандидата на посаду судді встановленим цим Законом вимогам та припинення його подальшої участі у доборі на посаду судді.

47. Застосовуючи вищенаведені загальні висновки в контексті обставин цієї справи, суд бере до уваги, що висновок про наявність обґрунтованого сумніву у відповідності ОСОБА_1 критерію доброчесності та професійної етики формувався внаслідок оцінювання конкретних обставин, а саме: (1) відсутність у поданій позивачем декларації інформації про отримані доходи членами родини, зокрема дружиною та батьком, що унеможливило здійснення оцінки законності джерел походження його майна, відповідності рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам; (2) задекларований позивачем дохід значно менший ніж сплачені кошти на виконання кредиту; (3) у декларації за 2022 рік не зазначено інформацію про об`єкти нерухомості, які належать його батькові на праві власності та відомостей про батька, який є засновником юридичної особи; (4) відсутність в декларації родинних зв`язків інформації про те, що батько позивача є адвокатом; (5) невідображення в анкеті на посаду судді інформації про зайняття ним адвокатською діяльністю.

Позивач ці факти не заперечує, однак не погоджується з оцінкою, яку їм надала Комісія.

48. Судова колегія вважає, що ненадання зазначеної інформації, незазначення майна, доходів членів родини, унеможливлює оцінку Комісією законності набуття майна кандидатом, свідчить про обґрунтованість сумніву у джерелах походження майна.

49. Застосовуючи вищенаведені загальні висновки в контексті обставин справи, Суд бере до уваги, що висновок про наявність обґрунтованого сумніву у відповідності позивача критерію доброчесності та професійної етики формувався внаслідок оцінювання конкретних обставин, викладених вище, існування яких позивач не заперечує.

Зазначене призвело до неможливості встановлення Комісією законності джерел походження майна дружини позивача, відповідності рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата на посаду судді його попередньому статусу.

50. Оцінюючи доводи позивача, Суд вважає, що викладені в оспорюваному рішенні Комісії висновки щодо обставин у справі не є довільними чи нераціональними, підтверджені доказами і не є помилковими щодо фактів. Досліджуючи ці обставини у сукупності, Комісія дійшла висновку про наявність обґрунтованого сумніву у відповідності позивача критерію доброчесності та професійної етики. Такий висновок не видається свавільним чи необґрунтованим і не виходить за межі виключної дискреції Комісії оцінювати кандидатів.

51. Позивач під час проведення Комісією співбесіди та під час судового засідання не надав інформацію або докази на підтвердження отриманих доходів членів сім`ї, неможливості зазначення в деклараціях відомостей, які повинні бути зазначені, чим перешкодив Комісії у встановленні законності джерел походження майна, відповідності рівня життя кандидата на посаду судді або членів її сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидатки на посаду судді її попередньому статусу, як того вимагають приписи частини 9 статті 69 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

52. Щодо доводів позивача про правомірність невідображення ним у розділі 4 анкети кандидата на посаду судді інформації про зайняття ним адвокатською діяльністю, колегія суддів зазначає про таке.

Додатком 4 до Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 02.11.2016 №141/зп-16 (у редакції рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 29.02.2024 №72/зп-24) встановлено анкету кандидата на посаду судді, яку подає кандидат для участі у конкурсі на посаду судді, розділом 4 якої передбачено надання інформації щодо професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення, яка заповнюється кандидатом, який звернувся до Комісії із заявою про проведення щодо нього кваліфікаційного оцінювання, як особи, яка має відповідний досвід.

Водночас, розділ 5 передбачає відображення іншої діяльності, яка не була відображена у розділах 1-4 цієї анкети.

Судом встановлено, що Комісія у спірному рішенні дійшла висновку, що позивач зазначив в анкеті неповну інформацію, зокрема, не зазначив в анкеті що він у період з 19.04.2004 до теперішнього часу здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, яка є суттєвою для аналізу особи кандидата.

Однак, судом з`ясовано, що позивачем цю інформацію зазначено у розділі 5 анкети на посаду судді. Крім того, матеріали досьє кандидата на посаду судді містять копії судових рішень за участі ОСОБА_1 як адвоката, поданих позивачем як раз на підтвердження здійснення ним адвокатської діяльності у вказаний період.

Ураховуючи вимоги до заповнення розділів 4 і 5 анкети кандидата на посаду судді, передбачені додатком 4 до Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, та відомості, внесені позивачем до розділу 5 цієї анкети, колегія суддів не може погодитись з доводами відповідача про невідображення позивачем у анкеті даних щодо здійснення ним адвокатської діяльності. Сама назва розділу 4 анкети вказує на те, що її заповнюють лише кандидати, які подали заяву на проведення кваліфікаційного оцінювання.

53. Стосовно доводів позивача про застосування Комісією до неї під час проведення співбесіди дискримінаційного підходу Верховний Суд виходить з таких міркувань.

У позові позивач зазначає, що вбачає дискримінацію в оцінці Комісією. Встановлені відносно позивача обставини щодо відсутності інформації про отримані членами сім`ї доходи, майно, його вартість, спростовують ці доводи.

Разом з тим, позивач не вказує та, відповідно, не обґрунтовує, наявність у нього певної ознаки (через що саме), яка б могла вплинути на інший, у порівнянні з іншими учасниками конкурсу, підхід Комісії під час її кваліфікаційного оцінювання. Доводи позивача про дискримінаційний характер кваліфікаційного оцінювання щодо нього ґрунтуються на тому, що Комісія не зробила негативного висновку стосовно інших учасників конкурсу, які допустили помилки під час заповнення декларації. Однак навіть при встановленні такого факту сам по собі він не може бути достатнім для твердження, що Комісія діяла щодо позивача вибірково несправедливо, оскільки кандидати в процедурі конкурсу оцінювалися за сукупністю обставин, інформація щодо яких була в їхніх досьє, та за результатами співбесіди. Таке припущення позивача про порушення її права на справедливе кваліфікаційне оцінювання не можна пов`язувати з дискримінацією.

В судовому засіданні позивач визнав, що оголошення Комісією перерви під час проведення співбесіди не надало би йому можливості надати докази, які би могли спростувати факти, про які зазначено Комісією у спірному рішенні.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє довід позивача про дискримінаційний характер оскаржуваного ним рішення Комісії.

54. Також, колегія суддів не може прийняти доводи позивача про відповідність його критеріям доброчесності, що встановлено рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.12.2023 №27/дс-23, в якому зазначено, що 147 осіб, які звернулися для участі в Конкурсі, дотрималися умов, а саме: порядку та строків, визначених оголошенням; подали всі необхідні документи та на день подання документів перебувають у резерві на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів, не займають суддівську посаду; відповідають вимогам до кандидатів на посаду судді, визначеним статтею 69 Закону №1402-VIII з огляду на таке.

Як вбачається з рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.12.2023 №27/дс-23 Комісія у цьому рішенні розглядала лише питання про допуск до участі в оголошеному рішенням Комісії від 14.09.2023 №95/зп-23 конкурсі на зайняття 560 вакантних посад суддів у місцевих судах для кандидатів на посаду судді, зарахованих до резервів на заміщення вакантних посад суддів місцевих суддів.

Комісія, приймаючи це рішення, не вирішувала питання відповідності критерію доброчесності кандидата на посаду судді, а лише констатувала факт подачі позивачем всіх необхідних документів для участі у конкурсі на підтвердження вимог до кандидатів на посаду судді, визначених статтею 69 Закону №1402-VIII, Комісія не досліджувала зміст цих документів.

55. Частиною другою статті 2 КАС України визначено перелік критеріїв, на відповідність яким суд повинен перевірити рішення (дії, бездіяльність) суб`єкта владних повноважень у справах про їх оскарження.

56. У відповідності з вимогами Закону №1402-VIII Суд з`ясував, що: обставини, які б свідчили про неповноважний склад колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, яка ухвалила спірне рішення, відсутні; спірне рішення підписали усі члени колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які брали участь в його ухваленні; під час ухвалення рішення позивач був присутній; в оскаржуваному рішенні наведено посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких Комісія дійшла висновків про наявність обґрунтованого сумніву у відповідності позивача критерію доброчесності та професійної етики.

57. Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що оспорюване рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстави для визнання протиправним і скасування вказаного рішення відсутні.

58. Підсумовуючи викладене, підстави для зобов`язання Комісію провести повторну співбесіду з позивачем відсутні, оскільки такі вимоги є похідними від скасування рішення про відмову у наданні рекомендації про призначення кандидатки на посаду судді Житомирського районного суду Житомирської області, яке, як вже зазначалося, відповідає критеріям правомірності, визначеним статтею 2 КАС України.

Також, колегія суддів враховує, що під час розгляду справи судом було з`ясовано, що у разі відкладення відповідачем проведення співбесіди і надання часу для надання додаткових документів або доказів, позивач визнав, що ним до Комісії надано всі пояснення та документи, і більш нічого він додати не має можливості.

59. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

60. За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання позову у цій справі відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246, 266, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.М. Чиркін