Справа № 235/928/22
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року справа №235/928/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєв Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у справі № 235/928/22 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

07.12.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в якому просила: встановити юридичний факт спільного проживання її, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 страхові виплати, передбачені Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: щомісячні страхові виплати, як такій, що не працює та доглядає дитину потерпілого, яка не досягла восьмирічного віку, одноразову допомогу як сім`ї потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві.

В обґрунтування позову зазначено, що 12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 уклала шлюб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилась донька ОСОБА_3 . З 2019 року позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Вона була на повному утриманні чоловіка, заробітна плата якого була для неї та їхньої дитини постійним і основним джерелом для існування.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на ПрАТ ШУ Покровське 31 липня 2021 року. Вона, як дружина померлого, здійснила його поховання та розпорядилась його речами. Вказує, що зверталась до Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області щодо отримання одноразової допомоги та щомісячної допомоги в зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_1 . Відповіддю від 20 жовтня 2021 року їй було повідомлено, що вона не має права на отримання виплати, оскільки на момент смерті її чоловіка, він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а вона з донькою зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, їй необхідно встановити факт знаходження на його утриманні. Квартира, в якій вони постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві власності її чоловіку. Однією сім`єю із ОСОБА_1 вони проживали за вказаною адресою, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно приймали участь у питаннях життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільно проводили дозвілля, доглядали один за одним, виконували права та обов`язки подружжя, тобто були однією сім`єю. Встановлення юридичного факту має для неї юридично значимі наслідки можливість призначення їй страхових виплат.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.09.2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено. Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2023 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, закрито.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.11.2023 року передано справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту сумісного проживання та перебування та утриманні, за встановленою юрисдикцією до Донецького окружного адміністративного суду для розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у справі № 235/928/22 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.10.2021 про призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.10.2021 про призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 , з урахуванням викладених у даному рішенні висновків суду.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що реєстрація місця проживання позивача ОСОБА_1 та померлого потерпілого ОСОБА_2 не співпадає, що виключає право на отримання позивачем одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка.

Вимога позивачки в частині зобов`язання призначити та виплатити їй одноразову допомогу, як члену сім`ї загиблого ОСОБА_2 є передчасною, оскільки ОСОБА_1 до органів Пенсійного Фонду України в Донецькій області не зверталася, а дії Покровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (первісного відповідача) щодо відмови у виплаті були правомірними.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з 12 жовтня 2018 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Від шлюбу із ОСОБА_2 позивач має малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області від 24 жовтня 2019 року.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер.

12 жовтня 2021 року позивач звернулась до Покровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на ПрАТ ШУ Покровське.

22 жовтня 2021 року Покровське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області винесло постанови: за №14019/10024300/2/3 Про призначення одноразової допомоги сім`ї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого, а саме: доньці загиблого ОСОБА_3 у розмірі 47 580,00 грн та за №14019/10024300/2/4 Про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого, а саме: доньці загиблого ОСОБА_3 у розмірі 7 774,68 грн.

Згідно з відповіддю Покровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 20 жовтня 2021 року за № 34.03.1-15/2175 в призначенні одноразової допомоги на сім`ю, одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати як члену сім`ї, який не працює та доглядає дітей, які не досягли восьмирічного віку (знаходяться на утриманні померлого) у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу було відмовлено з тих підстав, що померлий ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Довідки виконкому Мирноградської міської ради від 12 жовтня 2021 року за №14578, ОСОБА_3 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: дочка ОСОБА_3 , 2019 року народження, та чоловік ОСОБА_1 , 1988 року народження, був зареєстрований з 30 жовтня 2013 року по день смерті.

За довідкою координаційного комітету органів самоорганізації населення м. Мирноград №279 від 07 вересня 2021 року, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживала спільно з чоловіком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 по день його смерті. На день смерті ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , мешкають дружина ОСОБА_1 та дочка, ОСОБА_3 без реєстрації, інших зареєстрованих та проживаючих немає.

Відповідно до довідки координаційного комітету органів самоорганізації населення Мирноградської міської територіальної громади від 21 лютого 2023 року за №22, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживала спільно з чоловіком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 по день його смерті.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №1105-XIV).

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №1105-XIV, страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно із частиною сьомою статті 36 Закону №1105-XIV страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Статтею 41 Закону №1105-XIV встановлено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Відповідно до частини шостої статті 42 Закону №1105-XIV у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Так, не є спірним питанням у справі, що смерть ОСОБА_1 сталась внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до частини другої статті 43 Закону №1105-XIV Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника:

1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;

3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку;

4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону №1105-XIV факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.

Постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11 затверджено Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат (далі Порядок №11).

Відповідно до пункту 1.1. розділу І дія цього Порядку поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання (далі - потерпілі) та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника.

Згідно із пунктом 5.1. розділу Порядку №11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються:

заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копії паспорта;

копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Згідно із частинами першою, другою статті 44 №1105-XIV Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Аналогічні вимоги містяться в пунктах 1.3., 1.4. Порядку №11.

Як встановлено судом вище, 12.10.2021 позивач звернулась до Покровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою встановленого зразка, в якій просила призначити їй страхові виплати у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Доказів належного розгляду відповідачем зазначеної заяви та прийняття за результатом такого розгляду відповідного рішення матеріали справи не містять.

Відтак, враховуючи відсутність прийнятої постанови суб`єктом владних повноважень за результатом розгляду заяви позивача від 12.10.2021 про призначення їй страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_1 , суд констатує про допущення Фондом протиправної бездіяльності щодо розгляду вказаного звернення.

Суд відхиляє твердження відповідача, про відсутність підстав для призначення позивачеві страхових виплат, оскільки очевидним є те, що реєстрація місця проживання позивача та померлого потерпілого ОСОБА_1 не співпадає. Зазначеного висновку суд першої інстанції дійшов з урахуванням наступного.

Як встановлено судом, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , померлий ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до частини першої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Така позиція висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постанові по справі №531/295/19 від 08.12.2021.

Водночас, суд констатує, що наявні в матеріалах справи докази, а саме: копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , довідка координаційного комітету органів самоорганізації населення Мирноградської міської територіальної громади від 21 лютого 2023 року №22, довідка координаційного комітету органів самоорганізації населення м. Мирноград №279 від 07 вересня 2021 року, довідка виконкому Мирноградської міської ради від 12 жовтня 2021 року за №14578.

Зазначені докази також підтверджують, що на момент смерті Довідки виконкому Мирноградської міської ради від 12 жовтня 2021 року за №14578 ОСОБА_4 , подружжя мешкало за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи відповідача відносно не підтвердження належними доказами факту спільного проживання та перебування позивача на утриманні померлого чоловіка, ОСОБА_1 , та того, що вони були пов`язані спільним побутом, є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вирішуючи по суті позовні вимоги, судом першої інстанції зазначено наступне.

Згідно із частинами першою та другою статті 4 Закону №1105-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 6 Закону №1105-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов`язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою. Постанови правління Фонду підлягають обов`язковому оприлюдненню на офіційному веб-сайті Фонду протягом 20 робочих днів після їх прийняття. Рішення правління Фонду, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду (частина перша статті 8 Закону № 1105-XIV).

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду (частина третя статті 8 Закону № 1105-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин)).

Основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є: реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону (пункти 1 і 2 частини першої статті 9 Закону №1105-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин)).

Фонд зобов`язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом (пункт 1 частини другої статті 10 Закону №1105-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин)).

Підсумовуючи викладене, враховуючи положення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивач обґрунтовано 12.10.2021 звернулась із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника до Покровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, як суб`єкта владних повноважень компетенції якого вирішували питання призначення страхових виплат.

01.01.2023 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 21.09.2022 № 2620-ІХ.

Відповідно до пункту 2 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в редакції Закону від 21.09.2022 № 2620-ІХ припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року.

Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Підсумовуючи, з 01.01.2023 відбулося публічне правонаступництво, перехід прав та обов`язків Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.10.2021 про призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.10.2021 про призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 , з урахуванням викладених у даному рішенні висновків суду.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у справі № 235/928/22 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у справі № 235/928/22 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 18 липня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць