Справа № 480/402/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2024 року Справа № 480/402/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/402/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоімпорт Укр" до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Після прийняття митної декларації до митного оформлення, посадовою особою відповідача декларантові направлено електронне повідомлення, в якому зазначалось, що на підставі зауважень до поданих документів - основний метод визначення митної вартості товарів неможливо застосувати, відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ, ч.2. ст.58 МКУ, у зв`язку чим ним одразу було вчинено перехід до проведення консультації та запропоновано визначити заявлену митну вартість за розміром митної вартості подібного (аналогічного) легкового автомобіля "VOLKSWAGEN TIGUAN", митне оформлення якого здійснене за основним методом визначення митної вартості за ціною 14 500 євро, а також повідомити митницю про свою згоду із запропонованою митною вартістю.
У відповідь на вказане електронне повідомлення митниці 20.12.2023 позивачем було направлено лист про незгоду із запропонованою митним органом митною вартістю товару, яка обґрунтовувалася тим, що висновок спеціалізованої експертної установи повною мірою підтверджує наявність деформаційних пошкоджень задніх лівих дверей автомобіля, що підтверджується й фотозображеннями цих пошкоджень,
У відповідь на вказане повідомлення митниці, позивачем направлено лист, у якому детально пояснювались умови поставки та порядок оплати та до якого додавалися фотозображення технічних недоліків ТЗ супроводжувалося разом із заявою митного брокера № 20/12-1 від 20.12.2023, в якій також вказувалося про відсутність можливості додатково надати інші документи.
У подальшому відповідачем на митну декларацію було винесено і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА805020/2023/000572, згідно з якою декларанта зобов`язано заповнити нову митну декларацію з урахуванням згаданого рішення про коригування митної вартості.
На переконання позивача, рішення відповідача про коригування митної вартості і картки відмови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки при поданні митних декларацій було виконано усі вимоги частини 2 статті 53 МК України щодо надання повного обсягу необхідних для визначення розміру митної вартості документів, які не містили ані розбіжностей, ані неповноти заявлених даних, що свідчило про відсутність підстав для додаткового витребування інших документів.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, встановлені строки для подання заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 09.02.2024 задоволено клопотання відповідача, останньому продовжено строк для подання відзиву.
Ухвалою суду від 13.02.2024 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб, відмовлено.
Не погоджуючись з позовними вимогами, у відзиві Сумська митниця зазначила, що під час здійснення митного оформлення автомобіля та перевірки наданих документів, було встановлено, що відповідно до висновку експерта від 18.12.2023 №1890 за результатами автотоварознавчого дослідження, судовим експертом зазначено, що автомобіль має пошкодження, а саме: забруднення оббивки сидінь, забруднення оббивки салону, подряпини та сколи ЛФП, деформаційні пошкодження складників кузова без пошкодження ЛФП. Задня права боковина відновлювалася ремонтом. Деформаційні пошкодження задніх лівих дверей.
Відповідно до пункту 7.53.9. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24.11.2003 №142/5/2092, підставою для зниження вартості КТЗ унаслідок його аварійних пошкоджень або розукомплектування є обов`язкове підтвердження цього факту в супровідних документах на момент перетину митного кордону України (в декларації, документах на придбання КТЗ або в довідці поліції про дорожньо-транспортну пригоду під час переміщення КТЗ до митного кордону України) та в акті про проведення митного огляду.
Акт про проведення митного огляду під час перетину митного кордону України не складався.
Крім того, Сумська митниця звернула увагу на те, що згідно з наданим рахунком оплата за товар мала бути здійснена 29.11.2023, а фактично здійснена 01.12.2023, а заявлена митна вартість автомобіля є нижчою від митної вартості подібних (аналогічних) транспортних засобів, митне оформлення яких вже здійснено (враховуючи інформацію щодо середньої вартості подібних транспортних засобів з мережі Інтернет).
У зв`язку з ненаданням позивачем на вимогу митного органу додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, Сумська митниця дійшла висновку про відсутність підстав для використання основного методу визначення митної вартості транспортних засобів за ціною договору та про необхідність коригування заявленої митної вартості за другорядним методом передбаченим статтею 59 Митного кодексу України за ціною договору щодо ідентичних товарів.
За наведених обставин, відповідач вважає оскаржуване рішення правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 60-80).
Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.
За результатами розгляду поданих документів, відповідачем направлено повідомлення у якому зазначалось наступне:
Стосовно дати оплати транспортного засобу, повідомлялось, що 29.11.2023 після 13:00 здійснити оплати було неможливо, оскільки стандартна торгова сесія банку діє з 10:00 до 13:00. Відповідно, оплата за товар була здійснена на наступний робочий день, на підтвердження чого надані банківські платіжні документи № 108JBKLNC та № NJBKLNC1O8DO6YX (а.с. 44).
У зв`язку з прийняттям зазначеного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем була винесена картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА805020/2023/000572.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України (далі Митний кодекс, МК України), митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 Митного кодексу).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (ч. 6 ст. 54 Митного кодексу).
Згідно зі статтею 55 Митного кодексу України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митна вартість має бути підтверджена належними та достовірними документами. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
У цій справі судом встановлено, що підставою для надсилання позивачу повідомлення щодо числового значення заявленої митної вартості, Сумська митниця фактично визначила, по-перше, відсутність акту про проведення митного огляду під час перетину митного кордону України; по-друге, здійснення оплати придбаних автомобілів поза межами встановлених строків; та по-третє, нижчий рівень заявленої митної вартості порівняно з митною вартістю аналогічних транспортних засобів, митне оформлення яких вже здійснено.
У повідомленні щодо числового значення заявленої митної вартості, відповідачем одразу було вчинено перехід до проведення консультації та запропоновано визначити заявлену митну вартість за розміром митної вартості подібного (аналогічного) легкового автомобіля, митне оформлення якого здійснене за основним методом визначення митної вартості за ціною 14 500 євро, а також запропоновано позивачу повідомити митницю про свою згоду із запропонованою митною вартістю. Наданні будь-яких документів за змістом повідомлення не вимагалось.
Вирішуючи питання щодо виникнення у Сумської митниці направляти повідомлення за митною декларацією та, відповідно, права вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, суд зазначає про те, що на виконання приписів норм, які регулюють спірні правовідносини, митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви у достовірності заявленої митної вартості, причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як уже зазначалось, однією з обґрунтованих підстав для висновків про відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість, Сумська митниця визначила відсутність акту про проведення митного огляду під час перетину митного кордону України. При цьому, надана позивачем калькуляція відповідачем врахована не була через сумніви у достовірності місця відправлення.
На переконання суду, надані позивачем пояснення і документи, належним чином підтверджують вартості товару та відсутність підстав для застосування другорядного методу її визначення.
Стосовно здійснення оплати придбаних автомобілів поза межами встановлених строків, що визначено відповідачем іншою підставою для висновків про відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість, суд зазначає, що сам по собі факт оплати автомобілів не в день отримання інвойсів, за умови що платіжні документи дають змогу встановити відповідне призначення платежу, не може викликати сумнівів у дійсності оплати та не зумовлює виникнення у митниці права витребовувати додаткові документи.
Суд вважає, що встановлення нижчого рівня заявленої митної вартості порівняно з митною вартістю аналогічних транспортних засобів, митне оформлення яких вже здійснено, також не зумовлює виникнення у митного органу права зміни митної вартості, оскільки, по-перше, відповідачем не надано доказів ідентичності автомобілів, митне оформлення яких за вищою ціною завершено, автомобілям, митне оформлення яких здійснював позивач, зокрема, щодо пробігу, зовнішнього та технічного стану, а по-друге, обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей, можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про невідповідність оскаржуваних рішень критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та про наявність підстав для задоволення позовних вимог
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоімпорт Укр" до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА805020/2023/000572 від 20.12.2023.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька