Справа № 175/1751/23
Суддя: Білоусова О. М.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/1751/23
Провадження № 2-а/175/21/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" липня 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Гула А.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лавренкова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Слобожанського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 24.03.2023 про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Слобожанського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 24.03.2023 про накладення адміністративного стягнення, в якому зазначила, що 24 березня 2023 року Слобожанським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області була винесена Постанова серії ПН МДН №004905 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 205 КУпАП.

Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідає критерію пропорційності та розсудливості. Зазначає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідач надав відзив в якому зазначив, що вимоги позовної заяви не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, вважає що постанова була прийнята з урахуванням та дотриманням всіх норм, на підставі чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання її протиправною та скасуванні.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Слобожанським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області була винесена Постанова серії ПН МДН №004905від 24.03.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 205 КУпАП..

У вищевказаній постанові зазначено: «24 березня 2023 року о 15:45 за адресою: смт. Слобожанське, вул. В. Сухомлинського, 38, встановлено, що громадянка рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запросила до України свою доньку громадянку рф ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала житло та не вжила заходів по забезпеченню своєчасної реєстрації іноземця, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 205 КУпАП. Постановлено застосувати адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Позивач вважає винесену постанову незаконною, оскільки 15 жовтня 2021 року зверталася до Слобожанського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про надання посвідки на постійне проживання ОСОБА_2 , однак жодних дій щодо розгляду вказаної заяви вчинено не було.

Разом з тим позивач зазначила, що не мала наміру порушувати вимоги чинного законодавства у зв`язку з чим і звернулася до уповноваженого органу з приводу отримання посвідки на постійне проживання для її доньки.

У відзиві відповідач зазначає, що громадянка рф ОСОБА_3 15.10.2021 року зверталася до Дніпровського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п. 06 ч. 02 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію» її неповнолітній доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами розгляду заяви ГУ ДМС у Дніпропетровській області 11.01.2023 року було відмовлено в наданні дозволу на імміграцію на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про імміграцію».

Також відповідач зауважує, що оскільки громадянка рф ОСОБА_1 , є матір`ю громадянки рф ОСОБА_2 у відповідності до свідоцтва про народження, то як фізична особа, що приймає іноземця, який в`їхав на територію України з метою спільного проживання, є для нього приймаючою стороною і забезпечує своєчасне роз`яснення їм прав, свобод і обов`язків, передбачених законодавством України, а також несе відповідальність за своєчасне оформлення документів на право їх перебування в Україні, пересування по території України і виїзд з України після закінчення визначеного терміну їх перебування. У зв`язку з чим 24.03.2023 року співробітниками Слобожанського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області, відносно Позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідач вважає, що постанова була прийнята з урахуванням та дотриманням всіх норм чинного законодавства на підставі діючого законодавства України, та відповідно, підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Відповідно до ст. 8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідними органами на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та Законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 72-76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Докази суду надають учасники справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За змістом ст. ст. 9, 33 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статею 205 КУпАП (в редакції від 20.03.2023 року, станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено відповідальність за невжиття громадянами, які запросили в Україну іноземців і осіб без громадянства в приватних справах і надали їм жилу площу, заходів до забезпечення у встановленому порядку їх своєчасної реєстрації.

Відповідно до п. 1 ст. 4-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» приймаюча сторона, що запросила в Україну чи приймає в Україні іноземців та осіб без громадянства, зобов`язана вживати заходів для своєчасного подання іноземцями та особами без громадянства заяв для оформлення документів на право проживання (перебування) в Україні.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України встановлені статтею 4 вказаного Закону України.

Згідно з ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідачем під час розгляду справи було надано відзив, до якого було залучено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №004914 та Рішення №6 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 24.03.2023 року.

Суд критично ставиться до наданого відповідачем доказу, оскільки вони ніяким чином не підтверджують встановлені постановою обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ст 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що відповідач не оспорює, що громадянка рф ОСОБА_3 15.10.2021 року зверталася до Дніпровського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п. 06 ч. 02 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію» її неповнолітній доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та разом з цим зазначаючи, що за результатами розгляду заяви ГУ ДМС у Дніпропетровській області 11.01.202 було відмовлено в наданні дозволу на імміграцію на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про імміграцію», зазначеного доказу суду не надає.

Таким чином, оспорювану постанову про притягнення ОСОБА_1 неможливо вважати правомірною, оскільки під час її прийняття не дотримані всі необхідні вимоги ст.ст.251,258,268,280,283 КУпАП, що суперечить ст. 2 КАС України.

За таких обставин, постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.205 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію, якою підтверджується сплата судового збору в розмірі 596, 80 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 122, 123, 139, 241-246, 288, 289, 371 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Слобожанського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 24.03.2023 про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ПН МДН №004905 від 24.03.2023, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 205 КУпАП і накладено адміністративний штраф на суму 340 (триста сорок) гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.205 КУпАП.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 596,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя О. М. Білоусова