Справа № 520/22222/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 р. Справа № 520/22222/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 01.02.24 у справі №520/22222/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.06.2023 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.06.2023 у переведенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 18.05.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.06.2023 у переведенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській призначити та виплачувати з 18.05.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.08.1996 по 10.06.2015.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, з висновками, які не відповідають обставинам даної справи. Наводить обставини справи та зазначає про їх неврахування судом першої інстанції. Звертає увагу, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких збоку суду є неприпустимим. Звертає увагу, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не наділене повноваженнями здійснювати виплату пенсії позивачу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про необґрунтованість доводів пенсійного органу щодо відсутності необхідного стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та вказує, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції допустив технічну помилку, зазначивши про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській виплачувати пенсію позивачу, оскільки позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалося.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 , починаючи з 02.06.1995, працювала на різних посадах на державній службі в органах податкової служби.

Позивачу з 18.04.2013 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

18.05.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області через вебпортал електронних послуг із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За змістом листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.06.2023 за №15802-17005-З-03-8-2000-23 позивачу відмовлено в переведенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

12.06.2023 позивач повторно звернулася з відповідною заявою до органів ПФУ.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.06.2023 за №84 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю 20-річного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723.

Зокрема, у рішенні від 16.06.2023 за №84 зазначено, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, а отже стаж роботи позивача в державній податковій інспекції з 01.08.1996 по дату звільнення неможливо обчислити як стаж державного службовця, оскільки ОСОБА_1 було присвоєно персональне звання інспектор податкової служби 2 (другого) рангу.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у цій справі.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, виходячи з того, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу", дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії не відповідає критеріям, які встановлені в ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на що визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.06.2023 у переведенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Врахувавши положення ч.2 ст.9 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та задовольнив позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як компетентного органу, визначеного для розгляду заяви про призначення пенсії, зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.08.1996 по 10.06.2015.

Обравши належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд першої інстанції зобов`язав відповідача - Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області, призначити та виплачувати з дати першого звернення 18.05.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" №889-VIII.

Відповідно до п.2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтями 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про державну службу №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності в осіб, які мають не менш як 10 років стажу державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку, та перебування на час досягнення пенсійного віку на посаді державної служби, наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Разом з цим, зазначений вік визначається ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (передбаченого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Водночас, для осіб, які станом на 01.05.2016 займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, ст.37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а.

За ч.2 ст.9 Закону № 3723-ХІІ регулювання правового становища державних службовців, що працювали в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Тобто, правове становище державних службовців, які працювали в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальним законом.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі по тексту - Закон № 509-XII).

Згідно з ч.1 статті 4 Закону № 509-XII Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2007 за № 778, забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

За правилами статті 15 Закону № 509-XII посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації.

З огляду на зазначене, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Законом №509-XII не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону № 3723-ХІІ, зокрема стаття 37.

Пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Разом з цим, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13, де колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ стаж державної служби обраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби" (далі Порядок №283).

Згідно з п.2 Порядку №283, який застосовується у спірних відносинах до 01 травня 2016 року, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів внутрішніх справ, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Механізм обчислення стажу державної служби з 01 травня 2016 року визначається Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 (далі за текстом - Порядок №229).

Пунктом 3, 4, 6 Порядку №229 визначено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо).

Стаж державної служби обчислюється відповідно до ч.2 статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу". До стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону.

Стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач з 02 червня 1995 року по 10 червня 2015 року працювала на посадах, віднесених до посад державної служби:

- 02.06.1995 Наказом №39-Л від 02.06.1995 прийнята на посаду державного податкового інспектора відділу аудиту юридичних осіб Управління аудиту з випробувальним строком 6 місяців;

- 25.11.1996 Наказом №197-Л від 25.11.1996 звільнена в порядку переводу до Державної податкової адміністрації в Орджонікідзевському районі;

- 26.11.1996 Наказом № 71-0 від 26.11.1996 зарахована на конкурсній основі на посаду державного податкового інспектора відділу організації документальних перевірок юридичних осіб у порядку переводу;

- 30.09.1997 Наказом №144-0 від 30.09.1997 переведена на конкурсній основі на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу податкових розслідувань;

- 17.02.1998 Державна податкова адміністрація в Орджонікідзевському районі перейменована в Державну податкову інспекцію в Орджонікідзевському районі;

- 01.10.1999 Наказом № 44-0 від 27.09.1999 переведена на конкурсній основі на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкових розслідувань головного відділу податкової міліції;

- 04.01.2000 Наказом №44 від 06.03.2000 відділ податкових розслідувань перейменований у відділення податкових розслідувань відділу податкової міліції;

- 16.05.2000 Наказом № 16-0 від 12.05.2000 переведена на посаду державного податкового інспектора у відділ документальних перевірок управління документальних перевірок юридичних осіб;

- 11.12.2000 Наказом №83-0 від 08.12.2000 переведена на конкурсній основі старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу документальних перевірок управління документальних перевірок юридичних осіб;

- 25.01.2001 Наказом №5-0 від 25.01.2001 у зв`язку зі зміною структури управління документальних перевірок юридичних осіб перейменовано на управління податкового аудиту;

- 03.12.2001 Наказом №42-0 від 06.12.2001 у зв`язку зі зміною структури в ДПІ переведена старшим державним податковим ревізор-інспектором у відділ документальних перевірок суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб управління податкового аудиту та валютного контролю;

- 01.01.2005 Наказом №6-0 від 11.02.2005 у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису ДПІ відділ та управління перейменовані на відділ документальних перевірок суб`єктів господарської діяльності юридичних осіб управління контрольно-перевірочної роботи;

- 19.08.2005 Наказом №69-0 від 25.08.2005 у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису ДПІ переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора у сектор документальних перевірок відділу контрольно-перевірочної роботи;

- 05.06.2006 Наказом №46-0 від 05.06.2006 у зв`язку зі змінами до штатного розпису ДПІ переведена на конкурсній основі на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора у сектор документальних перевірок відділу контрольно-перевірочної роботи;

- 15.01.2007 Наказом №17-0 від 15.01.2007 у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису ДПІ переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок суб`єктів господарювання - юридичних осіб управління аудиту юридичних осіб;

- 21.03.2008 Наказом №129 від 21.03.2008 у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису відділ перейменований у відділ проведення податкового аудиту платників податків управління податкового контролю юридичних осіб;

- 22.04.2008 Наказом №37-0 від 22.04.2008 переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб;

- 06.06.2008 Наказом №55-0 від 06.06.2008 звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в СДПІВПП у м. Харкові;

- 09.06.2008 Наказом №120-0 від 09.06.2008 призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств торгівлі Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками за переведенням з ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова на час знаходження у відпустці для догляду за дитиною основного працівника;

- 17.06.2008 Наказом № 126-0 від 17.06.2008 переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств житлово-комунального господарства та будівництва на час знаходження у відпустці для догляду за дитиною основного працівника;

- 03.10.2008 Наказом №214-0 від 03.10.2008 переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора цього ж відділу на постійне місце роботи;

- 20.03.2012 Постановою КМУ від 21.09.2011 за №981 Спеціалізована ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові реорганізована шляхом перетворення у Спеціалізовану ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби;

- 20.03.2012 Наказом № 18-0 від 20.03.2012 у зв`язку з реорганізацією Спеціалізованої ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові звільнена із займаної посади у порядку переведення до Спеціалізованої ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби;

- 21.03.2012 Наказом № 1-0 від 21.0.2012 призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств житлово-комунального господарства та будівництва у порядку переведення зі Спеціалізованої ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові;

- 27.06.2013 Наказом № 3-0 від 27.06.2013 у зв`язку із проведенням реорганізації СДПІ ВПП у м. Харкові призначена у порядку переведення на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств житлово-комунального господарства та будівництва;

- 10.06.2015 Наказом № 56-0 від 10.06.2015 звільнена з посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком.

Позивач 02.06.1995 прийняла присягу "Державного службовця України" та 01.08.1996 Наказом № 71-Л від 04.09.1996 позивачу присвоєно персональне звання - інспектор податкової служби 2 рангу, Наказом № 7-0 від 30.01.2001 позивачу присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби першого рангу; 27.06.2013 позивачу присвоєно 12 ранг державного службовця та 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової і митної справи 1 рангу.

Загалом стаж державної служби позивача становить 20 років 08 днів.

Тобто, станом на дату звернення позивача до пенсійного органу із заявою про переведення її на пенсію державного службовця у позивача був наявний необхідний стаж роботи на посадах, які відносяться до категорії посад державної служби, який становить більше 20 років, з урахуванням чого у пенсійного органу були відсутні правові підстави для відмови у призначенні пенсії як держслужбовцю відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ з підстав відсутності необхідного стажу державної служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з чим відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії не відповідає критеріям, які встановлені в ч.2 статті 2 КАС України.

Отже, висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.06.2023 у переведенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є обґрунтованим і законним.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18.

Згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 (далі - Порядок №22-1) визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно з п.4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до абз.12 п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За приписами абзацу першого п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Положеннями ч.2 ст.9 КАС України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог.

Як встановлено з матеріалів справи, на час розгляду справи позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Оскільки заява позивача про переведення на пенсію державного службовця розглянута за екстериторіальним принципом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і рішення від 16.06.2023 за №84 про відмову в призначенні пенсії прийнято саме вказаним територіальним органом Пенсійного фонду України, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській призначити та виплачувати з 18.05.2023 позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З урахуванням приписів п.10.4 Порядку № 22-1 у спірних правовідносинах виплата пенсії здійснюватиметься після її призначення за місцем фактичного проживання особи, що зумовлює обов`язок саме Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинення відповідних дій, спрямованих на реалізацію позивачем права на отримання пенсійних виплат.

Стосовно дискреційних повноважень, то Верховний Суд уже зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 13.12.2018 у справі №802/412/17-а, від 11.04.2018 у справі №806/2208/17, від 09.06.2022 у справі №600/524/21-а.

Відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

За встановлених обставин висновки суду першої інстанції у відповідній частині позовних вимог є правомірними.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірність свого рішення, що є предметом оскарження.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 у справі №520/22222/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський