Справа № 360/790/24
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 липня 2024 року м. ДніпроСправа № 360/790/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., перевіривши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 17 липня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) з такими вимогами:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо непроведення позивачу нарахування та виплати, та зобов`язати провести нарахування та виплату матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі грошового забезпечення за 2023 рік;

2) визнати протиправними дії відповідача щодо непроведення позивачу нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2024 року по 02 лютого 2024 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2018 року, та зобов`язати провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2024 року по 02 лютого 2024 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2018 року;

3) визнати протиправним дії відповідача, які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні позивачу з 09 березня 2023 року по 12 травня 2023 року розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;

4) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу за період з 09 березня 2023 року по 12 травня 2023 року включно грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, та здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

5) визнати факт перебування позивача в самовільному залишенні військової частини у період з 15 травня 2023 року по 18 травня 2023 року таким, що не підтвердився;

6) зобов`язати відповідача здійснити виплату грошового забезпечення за травень 2023 року у розмірі 21802,00 грн.

За приписами пунктів 3, 5 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали вказаного адміністративного позову, суд встановив його невідповідність вимогам КАС України та наявність таких недоліків.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з пунктами 1-6 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Оглядом позовної заяви встановлено, що зміст позовної вимоги про визнання факту перебування позивача в самовільному залишенні військової частини у період з 15 травня 2023 року по 18 травня 2023 року таким, що не підтвердився, не відповідає способам судового захисту, передбаченим частиною першою статті 5 КАС України.

Для усунення зазначеного недоліку позивачу слід надати уточнену позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України, узгодивши зміст позовних вимог із способами судового захисту, передбаченими частиною першою статті 5 КАС України та повноваженнями суду, які він може вчинити при прийнятті рішення.

Також позивачем не конкретизовано, за який період (рік) ним заявлено вимогу про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Для усунення зазначеного недоліку позивачу в уточненій позовній заяві слід визначити, за який саме період (рік) ним заявлено вимогу про перерахунок грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Щодо дотримання строку звернення до суду з цим позовом суддя зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 120 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ, який набрав чинності з 19 липня 2022 року) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 та від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Отже для звернення до суду із позовом щодо недотримання законодавства про оплату праці частиною першою статті 233 КЗпП України встановлений тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року в справі № 340/1019/19).

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.01.2020 року у справі № 420/3001/19, від 25.02.2020 року у справі № 360/1870/19, від 12 квітня 2023 року у справі № 380/14933/22, від 27 серпня 2021 року у справі № 1.380.2019.000974, від 21 грудня 2022 року у справі № 0440/6992/18, від 30 березня 2023 року у справі № 420/1640/19.

Суддею встановлено, що з позовними вимогами щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2024 року по 02 лютого 2024 року, перерахунку грошового забезпечення за період з 09 березня 2023 року по 12 травня 2023 року, виплату грошового забезпечення за травень 2023 року у розмірі 21802,00 грн, позивач звернувся до суду після спливу тримісячного строку звернення, визначеного статтею 233 КЗпП України.

Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що згідно із абзацами другим-четвертим пункту 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Отже про порушення свого права на належний розмір грошового забезпечення позивач мав дізнатися одразу після його отримання, виплата якого здійснювалась щомісяця. До того ж, позивач мав об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації.

Тобто у позивача строк звернення до суду розпочався з першого числа місяця, наступного за місяцем отримання грошового забезпечення в неналежному розмірі (за березень 2023 року з 01 травня 2023 року, за квітень 2023 року з 01 червня 2023 року, за травень 2023 року з 01 липня 2023 року, за січень 2024 року з 01 березня 2024 року, за лютий 2024 року з 01 квітня 2024 року).

Однак до суду з цим позовом позивач звернувся тільки 16 липня 2024 року (дата формування позовної заяви в системі «Електронний суд»), тобто після спливу тримісячного строку звернення до суду, визначеного статтею 233 КЗпП України.

В частині вимог про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік суд вважає, що позивачем строк звернення до суду дотриманий, оскільки виплата цієї допомоги у 2023 році не відбулася та за її виплатою позивач звернувся до відповідача у травні 2024 року.

До позовної заяви позивачем додано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що 02 лютого 2024 року він не був звільнений зі Збройних Сил України, а переведений для проходження служби у іншу військову частину, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , через те, що після отриманої травми не міг продовжувати нести службу у бойовій частині, та продовжує проходити військову службу.

З 02 лютого 2024 року неодноразово лікувався в медичних закладах, після отриманого ним 14 березня 2023 року поранення у зв`язку з захистом Батьківщини, що підтверджується копіями медичних документів, а саме: з 20 лютого по 08 березня 2024 року проходив лікування у КЗ «Новомосковська ЦРЛІЛ»; з 18 березня 2024 року по 09 квітня 2024 року - у КНП «Криворізька міська лікарня № 5» КМР.

Також позивач просив врахувати обставину запровадження воєнного стану в Україні.

Вирішуючи заявлене клопотання, суддя виходить з такого.

Щодо доводів позивача про те, що він з 02 лютого 2024 року перебував на лікуванні, то суддя вважає, що ця обставина може слугувати підставою для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом тільки в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2024 року по 02 лютого 2024 року.

Щодо іншої частини вимог, по яких позивачем також пропущений строк звернення до суду, то суддя вважає, що вказана обставина не може свідчити про поважність причин пропуску строку, оскільки вона настала вже після закінчення тримісячного строку, визначеного законом для звернення до суду.

Щодо посилання позивача на введення воєнного стану в Україні, суддя зазначає таке.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України та триває й досі.

Суддя зауважує, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

При вирішенні питання про поновлення процесуального строку судом не може не враховуватися, зокрема, коли збіг процесуальний строк (до введення воєнного стану чи під час воєнного стану, а якщо до введення воєнного стану, то як задовго до цієї події), яким чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з позовною заявою.

В той же час, позивач у загальному посилається на обставини, які, на жаль, мають місце по всій території України.

Проте, такі обставини враховуються судом, якщо вони знаходяться в прямому причинному зв`язку з пропуском процесуального строку.

Позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено обставин, яким чином введення воєнного стану в України перешкодило йому своєчасно звернутися до суду з цим позовом.

Підсумовуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що позивачем у заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду з цим позовом не наведено підстав та не надано доказів існування обставин, які були б об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовними вимогами щодо перерахунку грошового забезпечення за період 09 березня 2023 року по 12 травня 2023 року, виплати грошового забезпечення за травень 2023 року у розмірі 21802,00 грн.

Тому клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду щодо цієї частини вимог задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, згідно з частиною першою статті 123 КАС України позивач має право подати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 5, 122, 123, 160, 161, 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Запропонувати позивачу (представнику позивача) протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи:

- позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України, із зазначенням уточненого змісту позовних вимог;

- заяви про поновлення строку на звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 09 березня 2023 року по 12 травня 2023 року, виплати грошового забезпечення за травень 2023 року у розмірі 21802,00 грн, із зазначенням інших підстав для поновлення строку разом з доказами поважності причин його пропуску.

Якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовна заява буде повернута позивачеві та вважатиметься неподаною.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяК.О. Пляшкова