Справа № 490/5499/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 490/5499/24
Перша інстанція: суддя Гуденко О.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу громадянина Республіки Таджикистану ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 4 липня 2024р. по справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2024р. Управління ДМС України звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просило:

- продовжити строк затримання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на шість місяців для забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 1.09.2021р. УДМС у Миколаївській області прийнято рішення про видворення за межі території України громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

З урахуванням усіх обставин, відносно відповідача складено протокол про адміністративне затримання від 3.01.2024р. ММК 000060 з метою забезпечення його видворення за межі території України.

В подальшому, УДМС у Миколаївській області звернулось до Центрального районного суду міста Миколаєва з адміністративним позовом про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, рішенням Центрального районного суду мста Миколаєва від 5.01.2024р. по справі за №490/76/24 вирішено затримати громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

Позивач зазначає, що з моменту затримання та поміщення відповідача до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» (надалі - ПТПІ), ВОЗНМРВ УДМС у Миколаївській області вжито всіх можливих заходів для забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України, що підтверджується доданими до позовної заяви доказами.

Для забезпечення виконання вищезазначених рішень ВОЗНМРВ УДМС в Миколаївській області безпосередньо та у взаємодії зі співробітника ПТПІ неодноразово проведено розмову/опитування з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо наявності коштів чи осіб які б посприяли у придбанні квитка до його країни походження та забезпечили коштами для транзиту територією іншої країни. За результатами проведених опитувань встановлено про відсутність такої можливості зі сторони третіх осіб.

Також позивач звертає увагу на те, що іноземець виявляє неабиякий супротив щодо свого примусового видворення, аргументуючи це тим, що на території України в нього є цивільна дружина, яка потребує догляду, та неповнолітня донька.

Враховуючи те, що 5.07.2024р. закінчується строк затримання та перебування в ПТПІ громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України, на підставі ч.11,12 ст.289 КАС України, ініціювали питання щодо продовження строку затримання іноземця та звернулись в суд із даним позовом.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 4 липня 2024р. адміністративний позов задоволено частково.

Продовжено строк затримання на один місяць та 10 днів, а саме по 14 серпня 2024р., громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні- для забезпечення примусового видворення за межі території України.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявні усі правові підстави для продовження строку затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ПТПІ, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України. При цьому, суд першої інстанції вважав, що оскільки міграційною службою вчиняються активні дії та відсутні перешкоди позивачу у стислі строки повторно звернутися до відповідних державних установ щодо надання коштів фонду державного бюджету, а тому наразі достатнім строком для продовження затримання буде один місяць та 10 днів, який за необхідності може бути продовжений.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, не спростовано сторонами, що 1.09.2021р. УДМС України у Миколаївській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано ОСОБА_1 покинути територію України у термін до 30 вересня 2021р.. З цим рішенням відповідач ознайомився, про що свідчить його підпис на тексті рішення.

Однак, вказане рішення відповідачем виконано не було, ОСОБА_1 залишився проживати на території України, неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП.

Рішенням УДМС у Миколаївській області від 3 січня 2024р. було вирішено помістити ОСОБА_1 до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» на 72 години.

Рішенням УДМС у Миколаївській області від 3 січня 2024р. вирішено видворити з України громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Як встановлено судом першої інстанції, що рішенням Центрального районного суду мста Миколаєва від 5.01.2024р. по справі за №490/76/24 вирішено затримати громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту затримання та поміщення до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - для забезпечення виконання вищезазначених рішень ВОЗНМРВ УДМС в Миколаївській області безпосередньо та у взаємодії зі співробітника ПТПІ неодноразово проведено розмову/опитування з відповідачем щодо наявності коштів чи осіб які б посприяли у придбанні квитка до його країни походження та забезпечили коштами для транзиту територією іншої країни. За результатами проведених опитувань встановлено про відсутність такої можливості зі сторони третіх осіб.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що він підтвердив і під час надання пояснень в судовому засіданні, вбачається, що він категорично не погоджується з примусовим видворенням за межі України, виявляє реальний супротив щодо свого примусового видворення. При цьому, яким чином він буде намагатися легалізувати своє перебування та проживання в Україні не може пояснити.

Враховуючи наказ від 27.10.2023р. за №245, в УДМС є можливість використання коштів загального фонду державного бюджету на примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України авіаційним транспортом, проте для забезпечення проїзду територією іншої країни, необхідні транзитні кошти, що ускладнює процес забезпечення процедури примусового видворення іноземців. Зазначене питання порушене в листі до ДСІОБГ ДМС за №4801.6/1735-24 від 6.02.2024р..

Для вирішення зазначеної проблематики, ВОЗНМРВ УДМС у Миколаївській області направлено листи до ГО «Діаспора Таджиків «Вахдат»» (№4801.6-1700/48.2-24 від 13.03.2024р.) та Посольства Республіки Таджикистан в Україні (№4801.6-1938/48.2-24 від 25.03.2024р.).

ГО «Діаспора Таджиків «Вахдат»» не здійснено дій щодо сприяння зі своєї сторони у придбанні квитка та наданні необхідної суми для транзиту.

За дорученням УДМС, співробітником Новоодеського сектору УДМС у Миколаївській області здійснено виїзд на місце проживання цивільної дружини ОСОБА_2 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки іноземця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 та відібрано пояснення, за результатами яких встановлено, що вони дійсно перебувають у цивільному шлюбі, мають спільну доньку та іноземець їх постійно фінансово забезпечував, з 2005р. по 2011р. разом проживали в м.Миколаєві, проте в 2011р. цивільна дружина з донькою переїхали до м.Нова Одеса, а іноземець проживав до поміщення в ПТПІ у м.Миколаєві, постійно спілкуються в телефонному режимі та нещодавно відвідували його в ПТПІ. Фізично стан цивільної дружини можна оцінити, як стан здорової людини, психічно - як особи, що усвідомлювала та розуміла зміст питань, які їй ставили і адекватно на них відповідала.

За дорученням УДМС, співробітником Інгульського відділу у місті Миколаєві УДМС у Миколаївській області здійснено виїзд на місця ймовірного проживання іноземця, за адресами та відібрано пояснення у власників квартир та їх сусідів, за результатами яких встановлено, що особи з такими установчими даними вони не знають, власники за двома адресами знаходяться за межами території України та, наразі будинки зачинені і там ніхто не проживає.

При цьому, судовою колегією встановлено, що громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перебування в ПТПІ, до міграційної служби не звертався із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

На підставі вказаного та через те, що строк тримання відповідача в ПТПІ закінчується, міграційна служба звернулась в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність продовження строку затримання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації , судова колегія виходить з наступного.

За правилами ч.11 ст.289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.13 ст.289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Аналізуючи вказані норми, апеляційний суд зазначає, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, виключно, у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, якими є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Положення п.2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, СБУ за №353/271/150 від 23.04.2012р. детально описують вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що: 1) у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу); 2) у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Приписами ч.12 ст.289 КАС України передбачено, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 2019р. без наявності законних підстав перебував на території України. Крім того, ОСОБА_1 не виконав рішення міграційної служби від 1.09.2021р. та не залишив територію України, продовжив проживати на її території. Судова колегія бере до уваги те, що рішенням УДМС України у Миколаївській області від 3.01.2024р. вирішено примусово видворити з України ОСОБА_5 .

Аналізуючи вказане, судова колегія вважає, що ОСОБА_1 може ухилятися від виконання рішення про примусове видворення чи чинити перешкоди у його виконанні, а тому ОСОБА_1 слід затримати з метою забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

З аналізу ст.289 КАС України слідує, що продовження строку утримання особи в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства може бути лише при існуванні однієї з підстав: - наявність передбачених ч.13 ст.289 КАС України умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у визначений ч.11 вказаної статті Кодексу строк (шість місяців); -неможливість прийняти рішення за заявою про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно має намір ухилятися від виконання рішення про примусове видворення, оскільки за весь час перебування на території України не звертався до міграційної служби за легалізацією свого перебування на території України.

Також із наданих позивачем доказів встановлено, що на даний час ГУ ДМС в Миколаївській області не одержано коштів, що дозволяють забезпечити ОСОБА_1 перетин державного кордону України. Вищевказане не дає можливості виконати рішення про його примусове видворення за межі України.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позову та продовження строку затримання Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

При цьому, судова колегія зазначає, що відповідно до положень Розділу VІІІ. Порядку відшкодування витрат, пов`язаних із примусовим видворенням іноземців Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012р. за №353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 22.01.2018р. №38/77) - відповідно до ст.32 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов`язані з видворенням, в установленому законодавством порядку. Якщо зазначені іноземці не мають коштів для відшкодування витрат, пов`язаних з їх видворенням за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

До кошторису витрат, необхідних для виконання рішення про примусове видворення іноземця, включається вартість: проїзних квитків для іноземця та осіб, які його супроводжують; послуг з утримання іноземця в ПТПІ; послуг з ідентифікації особи; послуг з оформлення документів та вчинення інших дій, пов`язаних із примусовим видворенням, тощо.

У разі відмови іноземця відшкодувати витрати, необхідні для виконання рішення про його примусове видворення за межі України, відповідні кошти можуть бути стягнуті з нього в судовому порядку.

У свою чергу, Верховний Суд у своїй постанові від 28 січня 2021р. у справі за №743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій ст.289 КАС України і цей перелік є вичерпним. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023р. справа за №158/1645/23. Така практика покликана стимулювати позивачів до активних дій щодо видворення відповідача у встановлений законом 6-місячний строку за реальної можливості встановити його особу.

В свою чергу, з моменту поміщення відповідача до ПТПІ, міграційний орган звертався до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України, національних громадських організацій, Посольства Республіки Таджикистану в Україні з приводу сприяння у організації видворення відповідача, що підтверджується наданими листами, відповіді на які наразі не надано.

Отже, на даний час міграційний орган вживає послідовних та активних дій задля забезпечення видворення за межі території України, в той час як відповідач відмовляється самостійно виконати вимогу міграційного органу та покинути територію України.

Враховуючи наведене, а також вчинення ДМС активних дій (що є прямим обов`язком посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів відповідно до вищевказаної інструкції) - відсутні перешкоди позивачу у стислі строки повторно звернутися до відповідних державних установ щодо надання коштів фонду державного бюджету, а тому судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що наразі достатнім строком для продовження затримання буде один місяць та 10 днів, який за необхідності може бути продовжений.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Таджикистану ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 4 липня 2024р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко