Справа № 420/18063/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/18063/23

Перша інстанція: суддя Корой С.М.,

повний текст судового рішення

складено 01.03.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі відповідач, ГУ ДПС), в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1554 від 16.03.2023 року, прийняте ГУ ДПС в Одеській області відносно ОСОБА_1 на суму 8372,23 грн.;

- визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1554 від 16.03.2023 року, прийняте ГУ ДПС в Одеській області відносно ОСОБА_1 на суму 11602,80 грн.;

- визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1554 від 16.03.2023 року, прийняте ГУ ДПС в Одеській області відносно ОСОБА_1 на суму 9427,28 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що прийняті відносно позивача податкові повідомлення-рішення є протиправними, а тому були оскаржені позивачем до Державної податкової служби України 16.05.2023 року. 07.07.2023 року Державною податковою службою України відмовлено у задоволенні скарг про перегляд податкових повідомлень-рішень. Однак, позивач вважає, що вказані скарги є повністю задоволеними на її користь з 06.06.2023 року, з огляду на те, що вмотивоване рішення за скаргами не прийнято та не надіслано їй протягом 20-денного строку у відповідності до вимог пунктів 56.8 та 56.9 ст.56 ПК України. Також, позивач вважає, що одне з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень підлягає скасуванню, з огляду на відсутність доведеності повноважень особи, яка прийняла таке рішення, оскільки рішення №0-1554 прийнято ГУ ДПС в Одеській області () за 2020 рік, в той час, як у той період функції щодо складання таких вимог були покладені на ГУ ДПС в Одеській області (). Також позивач посилається на те, що оскаржувані рішення не узгоджуються із встановленими територіальною громадою ставками податку та пільгами, а тому не відповідають вимогам закону, в зв`язку з чим також підлягають скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що відповідно до даних витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомості: нежитлова будівля, котедж №6 (дільниця 27), загальною площею 193.38 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

16.03.2023 року ГУ ДПС згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №0-1554, яким ОСОБА_1 визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за податковий період - 2020 рік у розмірі 8372,23 грн.. Вказана сума податкового зобов`язання нарахована щодо об`єкту нерухомого майна, загальною площею 193,38 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ГУ ДПС в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи 44069166);

- податкове повідомлення-рішення №0-1554, яким ОСОБА_1 визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за податковий період - 2021 рік у розмірі 11602,80 грн.. Вказана сума податкового зобов`язання нарахована відносно об`єкту нерухомого майна, загальною площею 193,38 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ГУ ДПС в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи 44069166).

- податкове повідомлення-рішення №0-1554, яким ОСОБА_1 визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за податковий період, за податковий період - 2022 рік у розмірі 9427,28 грн.. Вказана сума податкового зобов`язання нарахована відносно об`єкту нерухомого майна, загальною площею 193,38 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивачем 16.05.2023 року подано скарги, які рішеннями Державної податкової служби України від 07.07.2023 року №18284/6/99-00-06-01-03-06, №18291/6/99-00-06-01-03-06, №18281/6/99-00-06-01-03-06 залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення №0-1554 від 16.03.2023 року, №0-1554 від 16.03.2023 року, №0-1554 від 16.03.2023 року без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач застосував правильні ставки податку для обчислення розміру податку на нерухоме майно, відповідачем не порушено строк розгляду скарг позивача, а оскаржувані постанови були прийняті належною особою та належним податковим органом.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Відповідно до ст.10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі).

Згідно ст.265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Згідно з пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За змістом пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пп.12.1.2 п.12.1 ст.12 ПК України, Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад.

Відповідно до п.12.3 ст.12 ПК України (в редакції Закону №909-VIII від 24.12.2015 року) сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Як передбачено п.12.3 ст.12 ПК України (в редакції Закону №466-IX від 16.01.2020 року) сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.12.3.1 п.12.3 ст.12 ПК України).

Відповідно до ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Пунктом 6 розділу 2 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015 року (надалі Порядок №1204) передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Сума податку обчислюється на підставі кількох складових (нормативна грошова оцінка земельної ділянки, ставка податку, коефіцієнт індексації) з урахуванням періоду, з якого земельна ділянка перебувала у власності.

За таких обставин, як зазначено вище, оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем стосовно об`єкта нерухомого майна: нежитлової будівлі - котедж №6 (дільниця 27), загальною площею 193.38 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві приватної власності.

В позовній заяві позивач посилався на те, що суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, зазначені в оскаржуваних рішеннях не узгоджуються зі встановленими територіальною громадою ставками податку та пільгами.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає, що її майно: нежитлова будівля - котедж №6, відноситься до Березівської територіальної громади.

Проте, як вірно було встановлено судом першої інстанції, село Коблеве, в якому розташована вище вказана нежитлова будівля, має код КОАТУУ: та відноситься до Коблівської територіальної громади.

Отже, відповідач під час розрахунку суми податкового зобов`язання, у якості розрахункової величини для визначення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, керувався ставками податку, встановленими Коблівською сільською радою Миколаївської області.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Коблівської сільської ради Миколаївської області від 25.06.2019 року №7 «Про встановлення на території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік» встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, для нежитлових будівель 1 відсоток мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня 4723,00 грн..

Отже, сума податку на об`єкт нерухомого майна «нежитлова будівля, котедж №6 (дільниця 27), загальною площею 193,38 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 » за весь 2020 рік складає 9133,34 грн. (193,38 * 47,23 грн. (1% від мінімальної заробітної плати)), тобто за 11 місяців у 2020 році сума податку складає 8372,23 грн. ((9133,34 грн. / 12) * 11).

Щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2021 рік, то рішенням Коблівської сільської ради Миколаївської області від 26.06.2020 року №29 «Про встановлення на території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2021 рік» встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, для нежитлових будівель 1 відсоток мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 6000,00 грн..

Отже, сума податку на об`єкт нерухомого майна «нежитлова будівля, котедж №6 (дільниця 27), загальною площею 193,38 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 » за весь 2021 рік складає 11602,80 грн. (193,38 * 60,00 грн. (1% від мінімальної заробітної плати).

Щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2022 рік, то рішенням Коблівської сільської ради Миколаївської області 05.07.2021 року №16 «Про встановлення на території Коблівської сільської ради ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» встановлено на території Коблівської сільської ради з 01.01.2022 року, зокрема, для нежитлових будівель 0,75 відсоток мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 6500,00 грн..

Отже, сума податку на об`єкт нерухомого майна «нежитлова будівля, котедж №6 (дільниця 27), загальною площею 193,38 кв. за адресою: АДРЕСА_1 » за 2022 рік складає 9427,28 грн. (193,38 * 48,75 грн. (0,75% від мінімальної заробітної плати).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що приймаючи оскаржувані рішення відповідач застосував правильні ставки податку та обчислив розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до вимог чинного законодавства.

Також в обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що подані нею до відповідача скарги на оскаржувані рішення вважаються задоволеними з 06.06.2023 року, оскільки вмотивовані рішення за скаргами не прийнято та не надіслано їй протягом 20-денного строку у відповідності до вимог пунктів 56.8 та 56.9 статті 56 Податкового кодексу України.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.52-8 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України у редакції Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ тимчасово, на період до 31 травня 2020 року (включно), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження), щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) до 31 травня 2020 року та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 Податкового кодексу України, статтями 52-53 цього Кодексу щодо надання контролюючими органами індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі, статтями 73 та 78 цього Кодексу щодо надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів (крім запитів контролюючих органів щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) платникам податків до 31 травня 2020 року. З 1 червня 2020 року перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення.

Згідно з п.52-8 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України у редакції Закону України від 13.05.2020 року №591-ІХ тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених: статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу; статтями 52 і 53 цього Кодексу щодо надання контролюючими органами індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі; статтями 73 і 78 цього Кодексу щодо надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів (крім запитів контролюючих органів щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) платникам податків по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

З першого календарного дня місяця, наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення.

Постановою КМ України від 27.06.2023 року №651 визначено, що карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінений з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року.

Таким чином, відповідно до п.52-8 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України у редакції Закону України від 13.05.2020 року №591-ІХ строк розгляду адміністративної скарги заявника у спірних правовідносинах тривав через зупинення аж до 30.06.2023 року.

Відповідно до п.69.9 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, норми Податкового кодексу України не визначали, що зупинення перебігу строку на розгляд адміністративних скарг платників податків на рішення контролюючих органів позбавляє ДПС України правових підстав для реалізації повноважень для вирішення цих скарг по суті.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що у спірних правовідносинах зупинення строку розгляду адміністративних скарг платників податків на рішення контролюючих органів було введено законом, не потребувало прийняття з цього приводу жодних окремих індивідуальних рішень ДПС України, означало незавершення строку прийняття рішення по суті скарги платника, однак не позбавляло ДПС України правових підстав для реалізації повноважень на вирішення кожної конкретної скарги по суті.

Враховуючи наведене, відповідачем не порушено строк розгляду скарг позивача, а такі доводи позивача є безпідставними.

Також в позовній заяві позивач посилалась на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню з огляду на відсутність доведеності повноважень особи, яка її прийняла, зважаючи на те, що саме ОСОБА_2 , з 20.06.2022 року є керівником Головного управління ДПС в Одеській області.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пп.14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України уповноважена особа контролюючого органу - посадова (службова) особа контролюючого органу, уповноважена керівником такого органу на виконання певних його функцій в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Таким чином, приписами Податкового кодексу України визначено, що не лише керівник контролюючого органу уповноважений на прийняття податкового повідомлення-рішення.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення підписані Анжелікою Моргуновою-Хрущ.

Судом встановлено, що вказана особа перебуває на посаді начальника відділу Головного управління ДПС в Одеській області.

Крім цього, відповідачем надано до суду копію наказу №14 від 10.01.2023 року згідно якого ОСОБА_3 -Хрущ уповноважено, зокрема, приймати податкові повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене, наведені вище доводи позивача є безпідставними.

Ще в позовній заяві позивач посилалась на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0-1554 прийнято Головним управлінням ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) за 2020 рік, в той час, як у той період функції щодо складання таких вимог були покладені на юридичну особу Головне управління ДПС в Одеській області ().

Колегія суддів не приймає такі доводи позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа Головне управління ДПС в Одеській області () перебуває у стані припинення.

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» наказано утворити як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, в якому зазначене зокрема Головне управління ДПС в Одеській області.

Згідно з витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, Головне управління ДПС Одеській області, код ЄДРПОУ ВП 44069166, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України зареєстровано 14.12.2020 року.

Наказом ДПС України від 24.12.2020 року №755 визначено розпочати з 01.01.2021 року здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби».

В свою чергу, наказом Головного управління ДПС в Одеській області від 30.12.2020 року №114 визначено розпочати з 01.01.2021 року здійснення Головним управлінням ДПС в Одеській області, утвореним як відокремлений підрозділ ДПС згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», функцій і повноважень Головного управління ДПС в Одеській області, що ліквідується відповідно до пункту 1 постанови №893.

Відповідно до п.1 Положення про Головне управління ДПС в Одеській області, затвердженого Наказом ДПС України від 12.11.2020 року №643 Головне управління ДПС в Одеській області є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Таким чином, з наведеного вбачається, що станом на дату прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень саме до компетенції Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу належали повноваження Головного управління ДПС в Одеській області, що ліквідується відповідно до пункту 1 постанови №893.

Отже, враховуючи всі вище наведені висновки, колегія суддів вважає, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені законами України при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька