Справа № 580/3283/24
Суддя: Л.І. ХИЛЬКО
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Кропивницький Справа № 580/3283/24

провадження № 2-іс/340/23/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справи за позовом ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (також - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка (через свого представника - адвоката Попову І.П.) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його видати паспорт громадянина України.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивачка виконала своє зобов`язання про припинення іноземного громадянства в строк до 14.01.2024 р., надала на підтвердження документи відповідачу, проте останній протиправно відмовив у видачі паспорта громадянина України.

Представником відповідача подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачкою не було вжито заходів для отримання оригіналу документу на підтвердження виходу з іноземного громадянства (крім звернень засобами електронного зв`язку, в тому числі і до консульських відділів), виданих компетентним органом рф, з підписами посадових осіб та печаткою (а.с.4447).

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій не погодився з позицією відповідача і просив позов задовольнити (а.с.68-70).

Представник відповідача подав заперечення на таку відповідь (а.с.76-78).

Дослідивши подані сторонами документи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачка звернулася до УДМС України в Черкаській області із заявою від 22.09.2021 про оформлення паспорта громадянина України за територіальним походженням (а.с.48-52).

Того ж дня позивачкою подано зобов`язання припинити іноземне громадянство (а.с.54).

За результатами розгляду вищевказаної заяви 14.01.2022 прийнято рішення про оформлення позивачу громадянства України на підставі частини першої статті 8 Закону № 2235-ІІІ (а.с.53).

22.01.2022 на ім`я позивача оформлено довідку № 26/22 про реєстрацію громадянином України, на підставі якої 09.02.2022 видано тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 , дійсне до 14.01.2024 (а.с.16, 19).

06.02.2024 позивачка звернулася до відповідача із заявою про видачу паспорта громадянина України. До заяви нею було долучено: копію довідки № 26/22 про реєстрацію особи громадянином України; копію Тимчасового посвідчення громадянина; копію довідки від 06.04.2023 № 770-00117Д23-115447; копію Указу Президента РФ від 09.01.2024 № 29; копію відповіді ГУ МФД РФ від 29.01.2024 (а.с.10).

За результатами розгляду такої заяви відповідач листом від 27.02.2024 № М-19/6.1/3501-24/3501.4/52-24 повідомив позивачу, що для завершення процедури набуття нею громадянства України до ЦПМУ ДМС необхідно подати оригінал документа про припинення громадянства рф. Паспорт громадянина України вона зможе отримати тільки після надання оригіналу документа про припинення громадянства рф (а.с.11).

Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Так, відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 № 2235-III (далі - Закон № 2235-III в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абзацом 2 та 4 частини першої статті 1 Закону №2235-III громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положенням статті 6 Закону № 2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 цієї статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2235-ІІІ особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з частиною 5 статті 8 Закону №2235-III іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до абзацу 12 статті 1 Закону № 2235-III зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Згідно з частиною 12 статті 8 Закону № 2235-III, особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні.

За змістом абзацу 16 статті 1 Закону № 2235-III декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 2235-III, іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

За приписами пункту 2 частини 2 ст. 9 Закону № 2235-III, однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства (частина п`ята статті 9 Закону № 2235-III).

Згідно з абзацом 13 статті 1 Закону № 2235-III незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок), який відповідно до вимог Закону № 2235-III визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до пункту 119 Порядку, особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка 22.09.2021 року взяла на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство. У зобов`язанні позивачка зобов`язувалася протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство (підданство) РФ і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) РФ, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. У разі неотримання такого з незалежних від позивача причин останній зобов`язувався подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) РФ і повернути національний паспорт громадянина РФ до уповноваженого органу цієї держави (а.с.54).

Як зазначено в позові, виконання взятого позивачкою зобов`язання підтверджується довідкою відділу розгляду питань громадянства УМВС ГУ МВС росії по м. Москва від 06.04.2023 № 770-00117Д23-115447 (про прийняття до розгляду заяви про вихід з громадянства рф) та указом президента рф від 09.01.2024 №29 (про вихід позивача з громадянства рф) (а.с.12, 13-14).

Водночас, як вбачається з листа ГУ МВС рф по м.Москва від 29.01.2024 № 3/03 позивачці було роз`яснено, що довідка встановленої форми про вихід з громадянства рф може бути видана під підпис тільки особисто. При цьому позивач повинна буде здати внутрішній і закордонний паспорти громадянина рф (а.с.9).

Матеріали справи не містять доказів видачі позивачці документа про припинення громадянства рф.

Такий документ нею не подавався і разом із заявою від 06.02.2024, що також не заперечується.

Суд зауважує те, що загальновідомими є обставини, що Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і на сьогодні на підставі відповідних Указів Президента України.

З огляду на вказану обставину, дипломатичні відносини між Україною та рф розірвано, консульські установи рф, що розміщені на території України, станом на сьогодні закриті та не функціонують.

Разом із тим, частиною п`ятою статті 8 Закону № 2235-ІІІ врегульовано ситуацію, за якої іноземці, які мають усі передбачені законодавством держави свого громадянства підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), з незалежних від них причин не можуть отримати його. У такому випадку вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Вказана вище норма є загальною, тобто стосується усіх тих іноземців, які набувають громадянство за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону № 2235-ІІІ та з незалежних від них причин не можуть отримати документ про припинення іноземного громадянства (підданства), з огляду на що підлягає застосуванню і до спірного з позивачкою випадку.

Отже, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для видачі позивачці паспорта громадянина України, адже з огляду на неподання нею до органу ДМС України ані документа на підтвердження припинення іноземного громадянства (у даному випадку громадянства рф), ані декларації про відмову від іноземного громадянства, надання паспорта громадянина України позивачці за таких обставин свідчило би про пряме порушення вимог приписів частини 5 статті 8 Закону № 2235-ІІІ та пункту 119 Порядку № 215.

Таким чином, відмовляючи позивачу у видачі паспорта громадянина України відповідач діяв у межах, визначених чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, сума судових витрат відповідно до КАС України, стягненню на користь позивачки не підлягає.

Керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. ХИЛЬКО