Справа № 300/5485/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/5485/23 пров. № А/857/1520/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Григорук О.Б.), ухвалене у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м.Івано-Франківськ 25 грудня 2023 року у справі № 300/5485/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

16.08.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.10.2022 за № 28 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 13.07.2022; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 13.07.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 зарахувавши до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 періоди роботи на території РФ: з 26.03.2013 по 28.10.2015, з 01.12.2015 по 16.04.2017; з 17.04.2017 по 05.06.2018, з 06.06.2018 по 14.05.2022.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що призначення пенсії за віком на пільгових умовах є додатковою соціальною гарантією для осіб, які, зокрема виконували певні професійні функції на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Суд першої інстанції вказав, що основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, та за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Суд першої інстанції зазначив, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на підземних роботах, а також на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. Суд першої інстанції зауважив, що при вирішенні питання зарахування до пільгового стажу періодів роботи, набутих на території рф, слід керуватися Угодою між Урядом України і Урядом рф про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року та Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Суд першої інстанції також вказав, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки згідно відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку позивача за періоди: з 26.03.2013 по 28.10.2015; з 01.12.2015 по 16.04.2017; з 17.04.2017 по 05.06.2018, з 06.06.2018 по 14.05.2022, здійснювалася сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду рф, у вказані періоди позивач працював повний робочий день, з повним відпрацюванням щорічної тривалості робочого часу за графіком відпрацювання норми робочих годин, посада бурильника капітального ремонту свердловин згідно із Списком №2, затвердженим постановою КМ СРСР від 26.01.1991 №10, дає право на призначення пільгової пенсії, при цьому, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подали апеляційні скарги, просять скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області апеляційну скаргу мотивує тим, що зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 періодів роботи на території держав-учасниць СНД здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких проводилась трудова діяльність. Скаржник вказує, що оскільки відсутня довідка з Пенсійного фонду російської федерації про сплату страхових внесків на обов`язкове державне пенсійне страхування із заробітної плати позивача, то відсутні підстави для зарахування до страхового та загального стажу періоду роботи позивача на території російської федерації. Скаржник зазначає, що записи трудової книжки не містять інформації щодо умов, в яких працював позивач, зайнятості певними роботами або на певних виробництвах упродовж повного робочого дня, не зазначено характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків. Скаржник вважає, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 26.03.2013 по 28.10.2015, з 01.12.2015 по 16.04.2017 на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин згідно із довідками від 28.10.2015 № 6725, від 18.05.2022 № 530, оскільки зазначена посада не передбачена Списками № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які були чинні на час роботи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області апеляційну скаргу мотивує тим, що необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є: досягнення особою необхідного віку, наявність страхового стажу та стажу роботи на пільгових умовах. Скаржник вказує, що період трудової діяльності на території держав СНД, підлягає зарахуванню до страхового стажу та заробітної плати з 01.01.2004 при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність. Скаржник зауважує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області до страхового стажу не враховано період роботи на території російської федерації з 26.03.2013 по 31.12.2014, оскільки відсутні довідки з Пенсійного фонду російської федерації щодо сплати страхових внесків на обов`язкове пенсійне страхування про що зазначено у рішенні про відмову в призначенні пенсії від 12.10.2022 № 28. Скаржник також вважає, що відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 31.01.2022 № 03.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.10.2022 звернувся у Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Заява ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скерована в Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності для опрацювання.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.10.2022 за № 28 ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV з 03.10.2022 року відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці.

До страхового стажу не враховані періоди роботи на території рф з 26.03.2013 по 31.12.2014, оскільки відсутні довідки з Пенсійного фонду рф щодо сплати страхових внесків на обов`язкове пенсійне страхування.

До стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 не враховано період роботи: з 26.03.2013 по 28.10.2015, з 01.12.2015 по 16.04.2017 на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин, згідно з довідками від 28.10.2015 № 6725, від 18.05.2022 № 530, оскільки посада не передбачена Списками № 2; з 17.04.2017 по 05.06.2018, з 06.06.2018 по 14.05.2022 на посаді бурильника капітального ремонту свердловин, згідно з довідками від 18.05.2022 № 530, № 04/69, оскільки не надано витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Переліки робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 за пенсійною справою 28 страховий стаж ОСОБА_1 становить 31 рік 3 місяці 27 днів, в тому числі: 10 років 1 місяць 03 дні - за Списком №2 (а.с.15).

Вважаючи вказане рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з таких підстав.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу - з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.

Під час визначення права на пенсію відповідно до частин другої - четвертої цієї статті періоди роботи в інших державах на роботах (посадах), які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах і за вислугу років, зараховуються до відповідного стажу за умови, що зарахування таких періодів передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Абзацом 2 пункту 16 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV встановлено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б»-»г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам».

Відповідно до положень статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення). Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах з 03.10.2022 є відсутність у позивача страхового стажу, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Так, в розумінні положень статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення). Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно з статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасників Угоди та членів їх сімей здійснюються відповідно до законодавства держави, на території якого вони проживають.

Всі видатки, пов`язані з здійсненням пенсійного забезпечення за вказаною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми договорами (стаття 3 вказаної Угоди).

Згідно з статтею 6 зазначеної Угоди призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якого з держав-учасниць, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Нарахування пенсій відбувається з заробітку (доходу) за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Відповідно до статті 8 Угоди органи, які здійснюють пенсійне забезпечення в державах-учасницях Угоди, співпрацюють один з одним в порядку, визначеному договором між їх центральними органами.

Основні напрями співробітництва Сторін у галузі трудової діяльності та соціального захисту осіб (далі працівники) і членів їхніх сімей, які постійно проживають на території однієї з держав Сторін і провадять свою трудову діяльність на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності (далі роботодавці або наймачі) на території іншої держави Сторін відповідно до законодавства Сторони працевлаштування врегульовано Угодою про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994.

Відповідно до статті 9 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Згідно з положеннями статті 4 зазначеної Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до статті 7 зазначеної Угоди оподаткування трудових доходів працівників Сторони працевлаштування здійснюється в порядку та розмірах, встановлених законодавством Сторони працевлаштування. Сторони не допускають подвійного оподаткування зароблених працівниками коштів.

Таким чином, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність та відповідно до наданих державами-учасницями міжнародних угод документів на підтвердження наявності відповідного стажу.

Відповідно до статті 22 федерального закону №167-Ф3 від 15.12.2001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації» передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території російської федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території російської федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим федеральним законом для громадян російської федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 статті 11 федерального закону російської федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації.

Отже, як законодавством України так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Враховуючи те, що в спірні періоди позивач працював на території іноземної держави, за відсутності у відповідача даних щодо сплати страхових внесків у ці періоди, як основної умови зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу, відсутності права Пенсійного фонду на отримання інформації з індивідуального особового рахунку застрахованої особи на території іноземної держави для зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, в тому числі щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи на території російської федерації: з 26.03.2013 по 28.10.2015 у ЗАТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин.

Відповідно до відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку позивача за періоди: з 26.03.2013 по 28.10.2015; з 01.12.2015 по 16.04.2017; з 17.04.2017 по 05.06.2018, з 06.06.2018 по 14.05.2022, здійснювалася сплата страхових внесків до Пенсійного фонду рф.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає слушними покликання відповідачів в обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії з дати звернення 03.10.2022 на заявлених умовах на наявність не зарахування періоду роботи на території рф з 26.03.2013 по 31.12.2014 оскільки відсутні довідки пенсійного фонду рф щодо сплати страхових внесків на обов`язкове пенсійне страхування із заробітної плати ОСОБА_1 .

Не заслуговують на увагу висновки суду першої інстанції в частині того, що нарахування та виплата страхових внесків в 2014-2015 роках здійснювалася, та нарахування та виплата додаткового тарифу страхових внесків здійснювалася з 26.03.2013 по 28.10.2015, оскільки такі судом належними доказами не підтверджені.

Одночасно суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач як застрахована особа вправі самостійно звернутися до органів Пенсійного фонду рф щодо отримання даних, які містяться в його індивідуальному особовому рахунку, а отримана відповідь на таке звернення може слугувати підставою для зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській пенсії цих періодів роботи за наявності відповідної інформації, що підтверджує сплату роботодавцем страхових внесків у визначеному законом розмірі.

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Крім того, судом першої інстанції не враховано та не надано правової оцінки доводам Головного управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області, викладених у відзиві на позовну заяву щодо правомірності дій пенсійного органу при незарахуванні згаданих періодів роботи позивача. Доводи аналогічного змісту наведено Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Івано-Франківській області у відзиві на позовну заяву.

Так, згідно статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений Кабінетом Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

У періоди роботи позивача, якій він просить зарахувати до стажу роботи, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, діяв Список №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою КМ СРСР від 26.01.1991 №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення».

Так, посада бурильника капітального ремонту свердловин згідно із Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженому постановою КМ СРСР від 26.01.1991 №10, дає право на призначення пільгової пенсії (позиція 2130200а-11292).

Згідно з довідкою від 28.10.2015 № 6725, виданою ЗАТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» про умови та характер роботи ОСОБА_1 за період з 26.03.2013 по 28.10.2015 ОСОБА_1 працював повний робочий день, при повному робочому тижні, вахтовим методом з повним виробленням встановленої річної норми робочого часу у всіх облікових періодах на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин у підрозділі: цех поточного, капітального ремонту свердловин у виробництві: видобуток нафти, газу та газового конденсату.

Відповідно до довідки ЗАТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» від 23.05.2022 №398 в період з 26.03.2013 по 28.10.2015 нараховувалися та виплачувалися страхові внески в Пенсійний фонд рф (а.с.24, 25, 28).

Згідно з довідкою від 18.05.2022 № 530, виданою ЗАТ «КапРемСервис» про умови та характер роботи у спірні періоди: з 01.12.2015 по 16.04.2017 ОСОБА_1 працював на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин; з 17.04.2017 по 05.06.2018 працював на посаді бурильник капітального ремонту свердловин, - вахтовим методом, повний робочий день, з повним відпрацюванням щорічної тривалості робочого часу за графіком відпрацювання норми робочих годин.

Відповідно до довідки від 18.05.2022 № 04/69, виданої ТОВ «Обьнафторемонт» позивач у період з 06.06.2018 по 14.05.2022 працював на посаді бурильника капітального ремонту свердловин вахтовим методом, повний робочий день, з повним відпрацюванням щорічної тривалості робочого часу за графіком відпрацювання норми робочих годин. Робота на посаді бурильника капітального ремонту свердловин дає право на дострокове пенсійне забезпечення по позиції 2130200а-11292 підрозділу 2 «Видобуток нафти, газу та газового конденсату» розділу XII «Буріння, видобуток та переробка нафти, газу та газового конденсату, переробка вугілля та сланцю» Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (а.с.22, 23).

Слід зауважити, що висновки суду першої інстанції щодо того, що робота на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин дає право на дострокове пенсійне забезпечення по позиції 2130200а-11292 підрозділу 2 «Видобуток нафти, газу та газового конденсату» розділу XII «Буріння, видобуток та переробка нафти, газу та газового конденсату, переробка вугілля та сланцю» Список № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 не заслуговує на увагу, оскільки, як це правильно зазначають відповідачі, така посада як помічник бурильника Списком №2 не передбачена.

Відповідно до довідки від 18.05.2022 № 04/69, виданої ТОВ «Обьнафторемонт» позивач у період з 06.06.2018 по 14.05.2022 працював на посаді бурильника капітального ремонту свердловин вахтовим методом, повний робочий день, з повним відпрацюванням щорічної тривалості робочого часу за графіком відпрацювання норми робочих годин.

Так, щодо періодів роботи з 17.04.2017 по 05.06.2018, з 06.06.2018 по 14.05.2022 на посаді бурильника капітального ремонту свердловин, згідно з довідками від 18.05.2022 № 530, № 04/69, то суд апеляційної інстанції зауважує, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Оскільки позивач працював на підприємствах іншої держави, а відтак суд апеляційної інстанції вважає правильними доводи відповідачів, що підставою для зарахування відповідних періодів може слугувати надання наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці, що позивачем не надано.

Щодо долучених до матеріалів справи наказів ЗАТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» від 01.12.2012 № 921, від 31.12.2013 № 1242, протоколу № 12 від 31.12.2013 (а.с.29-35); наказів ЗАТ «КапРемСервис» від 04.07.2018 №305, від 09.04.2020 №222 (а.с.44-47); наказів ТОВ «Обьнафторемонт» від 12.09.2017 № 189, від 08.02.2018 № 12, від 10.09.2018 №92 (а.с.36-43) на підтвердження проведення атестації робочих місць за умовами праці у вказаних товариствах, які складені російською мовою без перекладу, то суд апеляційної інстанції зауважує що відповідно до ст.15 КАС України (мова судочинства та діловодства у судах), таким документам оцінка судом не надається.

Зазначені судом апеляційної інстанції обставини не позбавляють позивача такі докази зібрати та подати до пенсійного органу на розгляд для прийняття відповідного рішення.

Крім того, позивачем не надано інформації щодо призначення/не призначення пенсії в російській федерації. Водночас, отримання особою пенсій одночасно у двох різних державах - учасницях Угоди суперечить принципам пенсійного забезпечення, встановленим ст. 7 Угоди, за змістом якої право на отримання пенсії передбачене виключно в одній із країн держав - учасниць Угоди.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами апелянтів та вважає рішення та дії пенсійного органу такими, що не містять ознак невідповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст. 2 КАС України, та як наслідок суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення про відмову у призначенні пенсії на заявлених умовах.

Окрім того, в оскаржуваному рішенні територіальний орган пенсійний фонд зазначив, що позивач має право на зниження пенсійного віку на чотири роки та визначив дату права на пенсійну виплату з 13.07.2023 року.

Враховуючи, що вимоги позивача щодо визначення пенсійному органу зобов`язання призначити та виплачувати пенсію відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є похідними від визначення відповідачу зобов`язання врахувати спірні періоди роботи, підстави для задоволення якої відсутні, вказані вимоги задоволенню також не підлягають.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку аргументам сторін, приходить до переконання, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, що є підставою скасування судового рішення, що є наслідком відмови в задоволенні позову позивача.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі № 300/5485/23 скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко