Справа № 160/12356/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лозицької І.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУТАЛІЯ» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРУТАЛІЯ» до Дніпровської митниці, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.12.2023р. №UA110130/2023/000243/1; від 04.12.2023р. №UA110130/2023/000242/1; від 05.12.2023р. №UA110130/2023/000545/1; від 07.11.2023 р. №UA110130/2023/000254/1; від 11.12.2023р. №UA110130/2023/000259/1; від 21.12.2023р. №UA110130/2023/000269/1; від 02.01.2024 р. №UA110130/2024/000003/1;від 02.01.2024р. №UA110130/2024/000004/1; від 03.01.2024 р. №UA110130/2024/000007/1; від 08.01.2024р. №UA110130/2024/000014/1; від 08.01.2024р. №UA110130/2024/000015/1; від 11.12.2023 p. №UA110130/2023/000258/1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Фруталія» з метою митного оформлення товарів подало до митниці електронні митні декларації. Під час декларування товару в електронних митних деклараціях Товариством обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною контракту та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України. Так позивач вказує, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів.
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в тексті якого зазначено, що позивач у листопаді-грудні 2023 року та січні 2024 року звертався до Дніпровської митниці для здійснення митного оформлення товарів, які постачаються на підставі зовнішньоекономічного договору від 13.10.2021 р. № 13/10-21, укладеного між ТОВ "ФРУТАЛІЯ" та компанією SUPER FRUIT GIDA ITH. IHR. SAN. VE TIC. LTD. STI. (Туреччина).
Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод), відповідно до ст. 58 Митного кодексу України.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Кодексу, встановлено, що документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 3 ст. 53 МКУ), а саме: правові підстави та обставини прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 04.12.2023 № UA110130/2023/000242/1.
Відповідно до частини 4 контракту умови оплати товару визначаються інвойсом.
2. Пакувальний лист до митного контролю не надано.
3. Згідно п.3.1 вищезазначеного контракту умовами поставки є FCA Adana.
Контрактом не передбачено зміну таких положень відповідно до інших документів.
4. Враховуючи вищезазначене та відмітки у гр.17, 23 транспортного документа CMR від 25.11.2023 р. № 1262391, згідно яких перевезення здійснюється українським перевізником ПП « ОСОБА_1 » у митниці є сумніви, щодо зазначених умов поставки CPT та/або в достовірності даних документу перевезення, оскільки це означає, що відправник уклав договір на перевезення з українським перевізником для доставки товару в адресу покупця. Дані сумніви декларант може спростувати шляхом подання договору на перевезення або будь-яких інших транспортних документів, що підтверджують наявність таких відносин між контрагентами.
Крім того, частина 3 вищезазначеного контракту містить базові умови поставки: FCA.
Таким чином, враховуючи вищезазначені розбіжності у документах унеможливлюють здійснення перевірки митної вартості оцінюваної партії товару.
04.12.2023 р. у складі електронного повідомлення декларантом надіслано відмову від надання додаткових документів.
Повідомленням митниці наведено розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зазначені невідповідності не спростовуються документально.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, прийнято Рішення про коригування митної вартості від 04.12.2023 р. UA110130/2023/000242/1.
Правові підстави та обставини прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 04.12.2023 р. № UA110130/2023/000243/1.
Згідно частини 4 контракту умови оплати товару визначаються інвойсом.
Платіжні документи, що підтверджують факт оплати товару та дозволяють здійснити перевірку числового значення та обчислення митної вартості товару з урахуванням складових митної вартості товару до митного контролю не надано.
Крім того, вищезазначений рахунок не містить посилання на контракт в рамках якого він виставлений.
Пакувальний лист до митного контролю не надано.
4. Згідно п.3.1 вищезазначеного контракту умовами поставки є FCA Adana.
Контрактом не передбачено зміну таких положень відповідно до інших документів.
Згідно відомостей транспортного документа 25.11.2023 № 074090 пунктом відправки зазначено Mersin, що суперечить положенням контракту.
Таким чином, документи містять між собою розбіжності.
5. Враховуючи вищезазначене та відмітки у гр.17, 23 транспортного документа CMR від 25.11.2023 р. № 074090, згідно яких перевезення здійснюється українським перевізником ПП « ОСОБА_2 », у митниці є сумніви, щодо зазначених умов поставки CPT та/або в достовірності даних документу перевезення, оскільки це означає, що відправник уклав договір на перевезення з українським перевізником для доставки товару в адресу покупця.
04.12.2023 р. у складі електронного повідомлення декларантом надіслано відмову від надання додаткових документів.
Враховуючи зазначене, у посадових осіб митниці були всі правові підстави для здійснення коригування митної вартості.
До товару №1 застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-r - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару.
Виробник: YDS FRUIT GIDA PAZARLAMA ITHALAT IHRACAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI; Країна виробництва - TR.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, прийнято Рішення про коригування митної вартості від 04.12.2023 р. UA110130/2023/000243/1.
Правові підстави та обставини прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів від 05.12.2023 № UA110130/2023/000245/1 аналогічні попереднім рішенням.
До товару №1 застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-r - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, прийнято Рішення про коригування митної вартості від 05.12.2023 р. UA110130/2023/000245/1.
Правові підстави та обставини прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів від 07.12.2023 р. № UA110130/2023/000254/1 аналогічні попереднім рішенням.
За результатами контрольних заходів встановлені розбіжності та неповні відомості, які впливають на числові значення складових митної вартості, що унеможливило застосування митницею основного методу визначення митної вартості.
До товару №1 застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-r - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару. Визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості товар, що має схоже призначення, імпортованого за тих же умов поставки, у максимально наближений час з оцінюваним товаром, за тією ж вагою, оформленого за другорядним методом визначення митної вартості, скоригованої декларантом
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, прийнято Рішення про коригування митної вартості від 07.12.2023 р. UA110130/2023/000254/1.
Правові підстави та обставини прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів від 11.12.2023 р. № UA110130/2023/000258/1, аналогічні попереднім рішенням.
За результатами контрольних заходів встановлені розбіжності та неповні відомості, які вливають на числові значення складових митної вартості, що унеможливило застосування митницею основного методу визначення митної вартості.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, прийнято Рішення про коригування митної вартості від 11.12.2023 р. UA110130/2023/000258/1.
Правові підстави та обставини прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів від 11.12.2023 № UA110130/2023/000259/1 аналогічні попереднім рішенням.
За результатами контрольних заходів встановлені розбіжності та неповні відомості, які вливають на числові значення складових митної вартості, що унеможливило застосування митницею основного методу визначення митної вартості.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, прийнято Рішення про коригування митної вартості від 21.12.2023 р. UA110130/2023/000269/1.
Правові підстави та обставини прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів від 02.01.2024 р. № UA110130/2024/000003/1 аналогічні попереднім рішенням.
До товару №1 застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-r - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, прийнято Рішення про коригування митної вартості від 02.01.2024 р. UA110130/2024/000003/1.
Правові підстави та обставини прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів від 02.01.2024 р. № UA110130/2023/000004/1 аналогічні попереднім рішенням.
До товару №1,2,3 застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-r - резервний метод.
коригування поставку товару 1. Грейпфрути свіжі, в ящиках, не розфасовані для роздрібної торгівлі. Виробник RIFAT TURGUT NARENCIYE ITHALAT IHRACAT PLASTIK SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI торгова марка нема даних.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, прийнято рішення про коригування митної вартості від 02.01.2024 р. UA110130/2024/000004/1.
Правові підстави та обставини прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів від 08.01.2024 р. № UA110130/2024/000015/1 аналогічні попереднім рішенням.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, прийнято Рішення про коригування митної вартості від 08.01.2024 р. UA110130/2024/000015/1.
Також, посадовою особою митниці зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 63 Митного кодексу України.
У рішеннях про коригування митної вартості зазначено, які саме декларації прийнято за основу для коригування митної вартості товарів.
Про стягнення з Дніпровської митниці витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., відповідач заперечує та просить суд відмовити у їх стягненні.
На підставі означеного вище, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що 13.10.2021 року між ТОВ «ФРУТАЛІЯ» та компанією SUPER FRUIT GIDA ITH. IHR. SAN. VE TIC. LTD. STI. (Туреччина) було укладено зовнішньоекономічний контракт від 13.10.2021 №13/10-21.
Відповідно до п. 1.1 Контракту компанія SUPER FRUIT GIDA ITH. IHR. SAN. VE TIC. LTD. STI зобов`язалася поставляти ТОВ «ФРУТАЛІЯ» товар в порядку та на умовах, визначених даним Контрактом.
Згідно 3 п. 2.2. Контракту ціна за товар і умови поставок визначаються в інвойсах.
Пунктом 2.4 Контракту передбачає що всі витрати, митні збори, податки і збори такі як митний збір, податок на додану вартість і пов`язані з виконанням даного контракту, на території Покупця, оплачуються Покупцем, а податки, мита і збори на території Продавця, оплачуються Продавцем.
Також п. 4.1 передбачає що покупець робить оплату продавцеві за товар на умовах які передбачені в інвойсі.
Суд зазначає, що відповідачем, в тексті відзиву зазначено, що Дніпровською митницею не приймалось рішення про коригування митної вартості від 05.12.2023 р. №UA110130/2023/000545/1, а рішення про коригування митної вартості №UA110130/2023/000254/1 прийнято митницею 07.12.2024 р.
При цьому, судом встановлено, що в матеріалах справи міститься рішення про коригування митної вартості саме від 07.12.2023 р. за №UA110130/2023/000254/1.
На підставі означеного вище, суд враховуючи повне та всебічне встановлення обставин справи вважає за необхідне вважати вірним спірне рішення, замість помилково зазначеного позивачем: від 05.12.2023 р. №UA110130/2023/000545/1, рішення про коригування митної вартості від 07.12.2023 р. №UA110130/2023/000254/1, яке міститься в матеріалах справи.
Митну вартість товарів визначено (за основним методом) за ціною контракту.
Не погодившись з вказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 Митного кодексу України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення статті 53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
За правилами частини шостої статті 54 Митного Кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини другої статті 55 Митного Кодексу України).
Зазначені положення зобов`язують орган доходів і зборів у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Стосовно підтвердження витрат на транспортування декларантом, суд зазначає, що неподання договору про транспортування за наявності довідки, рахунка про оплату та акту про надання транспортних послуг не може бути причиною для відмови у митному оформленні товару за ціною договору, адже ці документи не містили розбіжностей чи неточностей та давали змогу визначити вартість транспортування ввезеного позивачем товару від порту відвантаження до порту на митній території України.
Крім того, суд зазначає, що у процесі консультацій з декларантом, Митницею такий договір не витребовувався, що свідчить про формальний характер консультацій.
Крім того, відсутність в платіжному документі вказівки на інвойс самостійно не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації платежу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.
Щодо невідповідності фактичного порядку оплати за товар відповідно до наданих інвойсів, то суд зазначає, що цивільні (господарські) відносини реалізуються на засадах диспозитивності. У процесі реалізації належних їм прав-обов`язків договірні сторони можуть відступити від визначеного договором алгоритму їх реалізації за умови відсутності заперечень з боку іншої сторони. Для цілей митного законодавства важливою є об`єктивна підтверджуваність реалізації відповідних операцій. У справі, що переглядається, виконання умов відповідного контракту підтверджується на основі системного аналізу юридичних фактів, що пов`язані із виконанням сторонами своїх зобов`язань.
Пунктом 2.2 Порядку №216 передбачено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.
Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.
Отже, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.
Суд зазначає, що проформа-інвойс (проформа-рахунок) це документ, що містить відомості про ціну товару, але не є розрахунковим, не має статусу платіжного документа.
Надаючи оцінку умовами поставки та умовами оплати (до виставлення інвойсу), суд виходить з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що умови і обставини оплати оцінюваного товару у взаємозв`язку з тими доказами, що подавались позивачем до митного контролю, не давали обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлені неповні чи недостовірні відомості про фактурну вартість оцінюваного товару.
Щодо наявності сертифікату якості, експортної декларації країни відправлення тощо.
Суд зазначає, що згідно із загальноприйнятою світовою практикою прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994, контролюючим органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців.
Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.
Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, - не передбачено.
Щодо доводів відповідача, що у вантажній накладній має міститися інформація про «місце і дату прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки географічний пункт», суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України складових митної вартості товару, які мають додаватись до фактурної ціни, включаються витрати на транспортування товару лише до пункту ввезення в Україну. В частині цих витрат позивач під час декларування надав до митного органу необхідні документи - рахунок перевізника на оплату транспортних послуг.
Згідно з ч. 11 ст. 58 МК України витрати на транспортування товару після ввезення в Україну не включаються до митної вартості товару.
Таким чином, конкретне місце розвантаження товару в Україні не має впливу на митну вартість товару, а, відтак, помилково зазначене місце доставки товару UKRAINE не є розбіжністю, яка впливає на складові митної вартості або ставить під сумнів їх достовірність.
Щодо доводів відповідача про непідтвердження такої складової митної вартості як транспортні витрати, судом встановлено наступне.
Аргументи митниці про те, що транспорті витрати обов`язково повинні підтверджуватись актами приймання-передачі виконаних послуг, заявками та платіжними документами правильно відхилити, оскільки пунктом 6 частини другої статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Отже, Митний кодекс України не містить чіткого переліку документів, які зобов`язаний подати декларант для підтвердження числових значень витрат на транспортування з чого слідує, що такі витрати можуть підтверджуватися такими доказами, які містять відомості, що дозволяють визначити розмір транспортних витрат та ідентифікувати їх з конкретним вантажем.
Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 31 січня 2018 року у справі №810/2839/17, у якій зазначено про помилковість доводів митного органу про необхідність підтвердження транспортних витрат виключно фінансовими та/або бухгалтерськими документами, і дійшов висновку про те, що довідка про транспортні витрати в даних правовідносинах є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б свідчили, що подані позивачем документи щодо транспортних витрат містять розбіжності або містять недостовірні відомості про вартість транспортних послуг, не надав.
Отже, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару, а саме заявлення позивачем неповних та/або недостовірних відомостей про його митну вартість та відсутність у документах, поданих до митного оформлення, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.
Таким чином, висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі відомостей про ціну товару, що імпортувались іншими суб`єктами господарювання за митними деклараціями, є протиправним.
Враховуючи вищенаведене, вимоги відповідача про надання додаткових документів на підтвердження митних вартості товару в частині надання додаткових доказів на підтвердження витрат на транспортування є безпідставними, оскільки вони не є складовими митної вартості товару при імпорті.
Відповідачем не надано належного пояснення у розрізі встановлення розбіжностей та застосування резервного методу.
Водночас, відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару та не надано доказів правомірності дій при прийнятті рішення про коригування митної вартості, у тому числі у частині обґрунтованості прийнятої у ньому ціни за одиницю товару.
З огляду на наведене, правильним є висновок, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Ненаведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Виходячи з наведеного у сукупності, суд прийшов до висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.
Водночас, суд зазначає, що договірні правовідносини між ТОВ «ФРУТАЛІЯ» та компанією SUPER FRUIT GIDA ITH. IHR. SAN. VE TIC. LTD. STI. (Туреччина) за зовнішньоекономічним контрактом від 13.10.2021 №13/10-21 були досліджені судом у справі № 160/502/24.
Так, постановою Третього апеляційного адміністратвиного суду від 21.05.2024 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУТАЛІЯ" задоволено; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 р. в адміністративній справі №160/502/24 скасувано; прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУТАЛІЯ" до Дніпровської митниці, Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішень - задоволено; визнано протиправними та скасувано рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів від 11.10.2023р. №UA110130/2023/000175/l; від 20.10.2023р. №UA110130/2023/000181/l; від 20.10.2023р. №UA110130/2023/000182/1; від 06.11.2023р. MUA110130/2023/000199/1; від 09.11.2023р. №UA110130/2023/000206/1; від 21.11.2023р. №UA110130/2023/000225/l; від 06.11.2023р. №UA110130/2023/000200/1; від 09.11.2023р. №UA110130/2023/000207/1, та рішення Львівської митниці від 10.11.2023 р. № UA209000/2023/100703/2; від 13.11.2023 р. № UA209000/2023/100706/2; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУТАЛІЯ" частину сплаченого судового збору в розмірі 12 167, 30 грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУТАЛІЯ" частину сплаченого судового збору в розмірі 12 167, 30 грн.
Означена постанова Третього апеляційного адміністратвиного суду від 21.05.2024 р. у справі №160/502/24 набрала законної сили 21.05.2024 р.
Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.
Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Виходячи з викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 16 672,85 грн., що документально підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи.
Враховуючи, що позовна заява задоволена повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 16 672,85 грн., підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Станом на дату розгляду справи належних доказів про сплату понесених витрати на професійну правничу допомогу позивачем суду не подано.
Тому, суд дійшов висновку про передчасність вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241- 246, 250, 251, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУТАЛІЯ» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.12.2023р. №UA110130/2023/000243/1; від 04.12.2023р. №UA110130/2023/000242/1; від 07.12.2023 № UA110130/2023/000254/1; від 07.11.2023 р. №UA110130/2023/000254/1; від 11.12.2023р. №UA110130/2023/000259/1; від 21.12.2023р. №UA110130/2023/000269/1; від 02.01.2024 р. №UA110130/2024/000003/1;від 02.01.2024р. №UA110130/2024/000004/1; від 03.01.2024 р. №UA110130/2024/000007/1; від 08.01.2024р. №UA110130/2024/000014/1; від 08.01.2024р. №UA110130/2024/000015/1; від 11.12.2023 p. №UA110130/2023/000258/1.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька