Справа № 160/27068/23
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року

м. Київ

справа №160/27068/23

адміністративне провадження № К/990/24984/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів -Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 160/27068/23

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альвіс 2000» до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови,

за касаційною скаргою Житомирської митниці на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: А. В. Шлай, Н. І. Малиш, О. О. Круговий) від 07 червня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Альвіс 2000» (далі - ТОВ «Альвіс 2000», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Житомирської митниці (далі - Митниця, скаржник, відповідач), у якій просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці від 15 серпня 2023 року № UA101000/2023/000223/1;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2023/001200.

2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року в адміністративній справі № 160/27068/23 позов ТОВ «Альвіс 2000» задоволено.

3. Копія вказаного рішення була доставлена в Електронний кабінет Митниці 29 лютого 2024 року (00:49), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 109).

4. Митниця не погодившись із прийнятим судовим рішенням через систему «Електронний суд» 22 березня 2024 року подало апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду, яку ухвалою апеляційного суду від 09 квітня 2024 року залишено без руху, заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення встановлених недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду апеляційної інстанції документа про сплату судового збору у розмірі 6 441,60 грн.

5. Копія вказаної ухвали була доставлена в Електронний кабінет Митниці 10 квітня 2024 року (12:17), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 119).

6. Згодом, через підсистему «Електронний суд» 22 квітня 2024 року на виконання вимог зазначеної ухвали відповідачем подано клопотання про відстрочення/розстрочення строку сплати судового збору, з посиланням на відсутність фінансування.

7. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у задоволенні клопотання Житомирської митниці про відстрочення або розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 160/27068/23 - відмовлено.

Апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі № 160/27068/23 повернуто.

8. Копія вказаної ухвали була доставлена в Електронний кабінет Митниці 25 квітня 2024 року (21:35), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 125).

9. 14 травня 2024 року Митниця через систему «Електроний суд» вдруге звернулася до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі № 160/27068/23, разом з клопотанням про поновлення строку та платіжною інструкцією від 07 травня 2024 року про плату судового збору у сумі 6 441,60 грн.

10. Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтоване тим, що первинно скаргу подано у встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України строк. Проте, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору. В подальшому ухвалою від 24 квітня 2024 року скаргу повернуто. Сплатити судовий збір вчасно не було можливості у зв`язку з відсутністю фінансування. Після сплати судового збору, без зволікань, вдруге подано апеляційну скаргу.

11. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2024 року вказана апеляційна скарга залишена без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам, встановленим статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначеною ухвалою скаржнику запропоновано у десятиденний строк з дня її отримання надати суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням інших підстав для поновлення строку.

12. Вказана ухвала апеляційного суду мотивована тим, що обставина несвоєчасності сплати скаржником судового збору та повернення у зв`язку з цим ухвалою від 24 квітня 2024 року поданої ним первинно апеляційної скарги, яка була доставлена до електронного суду 25 квітня 2024 року, не може вважатись поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження при поданні скарги вдруге 14 травня 2024 року. При цьому, судом зазначено, що Кодексом адміністративного судочинства України суд не наділений повноваженнями здійснювати перевірку обставини фінансування державного орану, що спричиняють несвоєчасну сплату ним судового збору.

13. Копія вказаної ухвали була доставлена в Електронний кабінет Митниці 21 травня 2024 року (21:14), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (матеріали апеляційного провадження, а.с. 14).

14. На виконання вимог ухвали скаржником через систему «Електронний суд» 03 червня 2024 року подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в якому вказано, що первинно скаргу подано у встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України строк. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору. В подальшому ухвалою від 24 квітня 2024 року скаргу повернуто. Сплатити судовий збір вчасно не було можливості у зв`язку з відсутністю фінансування. Після сплати судового збору, без зволікань, вдруге подано апеляційну скаргу. Тобто, таке клопотання вмотивоване доводами, що є ідентичними до змісту попереднього клопотання.

15. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Житомирської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі № 160/27068/23.

Повернуто Житомирській митниці з Державного бюджету України сплачену згідно платіжної інструкції № 438 від 07 травня 2024 року суму судового збору за подання апеляційної скарги в адміністративній справі № 160/27068/23 в розмірі 6 441 гривня 60 копійок.

16. Не погодившись із вказаною ухвалою апеляційного суду, Митниця 28 червня 2024 року через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права просило її скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

17. Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.

18. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у порядку письмового провадження.

19. Станом на час розгляду справи письмового відзиву на касаційну скаргу від позивача не надходило, що не перешкоджає її подальшого розгляду по суті.

IІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

20. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень. Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють таку установу від обов`язку своєчасної сплати судового збору. Таким чином обставина несвоєчасності сплати скаржником судового збору та повернення у зв`язку з цим ухвалою від 24 квітня 2024 року поданої ним первинно апеляційної скарги, яка була доставлена до електронного суду 25 квітня 2024 року, не може вважатись поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження при поданні скарги вдруге 14 травня 2024 року.

IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

22. На обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає, що відповідач довів, що не зловживав своїми процесуальним правом та не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги, а після появи можливості сплатити судовий збір в установленому законом розмірі використав своє право на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою.

23. Також, відповідач зазначає, що суду було повідомлення та надано докази того, що митницею протягом всього строку з дати першого подання апеляційної скарги до дати отримання фінансування вчинялись дії щодо отримання фінансування на сплату судового збору, а після надходження коштів негайно було сплачено судовий збір та повторно подано апеляційну скаргу.

IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

25. Право на апеляційне оскарження закріплено також у статті 293 КАС України і реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.

26. Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені у статті 296 КАС України, пунктом 1 частини п`ятої якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

27. Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.

28. Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

29. Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

30. Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

31. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).

32. У пункті 4 частини першої статті 299 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

33. Тобто, вказаною нормою закону однією з обставин, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, є визнання неповажними наведених скаржником підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

34. Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).

35. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

36. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

37. Такий підхід до визначення категорії поважності причин пропуску процесуального строку окреслено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 9901/546/19, у якій акцентувалась увага й на тому, що нормами статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

38. Проаналізувавши вищенаведені приписи процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що ними чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

39. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документу повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

40. Колегія суддів Верховного Суду відзначає, що питання поновлення процесуального строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, є процедурним і вирішується шляхом постановлення судом апеляційної інстанції відповідної ухвали, яка повинна бути належним чином мотивована й містити, зокрема, мотиви, з яких суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення цього строку або для відмови у такому поновленні, норми закону, якими керувався суд, постановляючи ухвалу.

41. Верховний Суд в постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21, зважаючи на зміст норм процесуального права, якими врегульовано питання строків апеляційного оскарження та їх поновлення, вимоги до процедурних рішень суду апеляційної інстанції, ухвалених з цього питання, а також беручи до уваги продемонстровані національними судами та ЄСПЛ підходи до поновлення процесуальних строків, правові позиції Верховного Суду з цього приводу, вважав, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

42. Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску строку, зазначив, що скаржник не зазначив обставин, які перешкоджали подати апеляційну скаргу вчасно та які є об`єктивно непереборними чи істотною перешкодою для своєчасного вчинення процесуальних дій. Зокрема, суд визнав, що ані повторне звернення з апеляційною скаргою, ані відсутність коштів у суб`єкта владних повноважень при поданні апеляційної скарги вперше, для своєчасного подання апеляційної скарги не є непереборними та поважними обставинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

43. Слід врахувати, що сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень. Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року (справа № 280/4682/19), від 18 червня 2020 року (справа № 400/524/19), від 17 червня 2020 року (справа № 280/4951/19) тощо.

44. При цьому, надаючи оцінку поважності наведеним відповідачем причинам пропуску строку на апеляційне оскарження суд касаційної інстанції також звертає увагу на те, що скаржник звертаючись вдруге з апеляційною скаргою (14 травня 2024 року), скаржником надано суду платіжну інструкцію № 438 від 07 травня 2024 року на суму 6 441,60 грн. Поряд із тим, скаржник не надав жодних доказів та не наведено жодних належних обґрунтувань ані під час повторного подання апеляційної скарги, ані під час усунень її недоліків, які унеможливлювали негайного подання апеляційної скарги в період з моменту сплати судового збору (7 травня 2024 року) до моменту подачі повторної апеляційної скарги (14 травня 2024 року). Пояснень щодо такого тривалого зволікання із вчиненням відповідної процесуальної дії, відповідачем не наведено і у касаційній скарзі. Сплив такого проміжку часу об`єктивно не може бути визнаним таким, що свідчить про подання повторної апеляційної скарги без надмірних зволікань.

45. Поряд з цим, усталеною є судова практика, в тому числі і Верховного Суду (справи № 806/2321/16, № 826/24448/15, № 806/2950/15, № 200/11691/19-а, № 405/7262/17, № 1440/1822/18, № 0840/3465/18 та низці інших), щодо питання оцінки поважності причин пропуску строку через неможливість сплати суб`єктом владних повноважень судового збору з огляду на відсутність у нього коштів для здійснення таких видатків. Верховний Суд неодноразово наголошував, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

46. Отже, враховуючи викладене, суд касаційної інстанції з урахуванням доводів касаційної скарги не знаходить підстав не погодитись з наданою наведеним вище обставинам оцінкою апеляційного суду та погоджується з його висновком про відсутність підстав вважати, що строк на апеляційне оскарження був пропущений відповідачем з поважних причин.

47. Підсумовуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що аргументи касаційної скарги про неправильність зроблених апеляційним судом висновків є безпідставними та зводяться до переоцінки встановлених у справі обставин, що не узгоджується з приписами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

48. Касаційна скарга не містить інших відомостей про обставини, які б давали підстави для поновлення строку звернення до суду, а також свідчили б про порушення судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

49. Відповідно до частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

50. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

51. Враховуючи викладене, Верховний Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскарженого рішення і погоджується з його висновками.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Житомирської митниці залишити без задоволення.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у справі № 160/27068/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов