Справа № 160/22612/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/22612/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року (суддя 1-ї інстанції Царікова О.В.) в адміністративній справі №160/22612/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виналь до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

05.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю Виналь звернулось до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.07.2023 №722/32-00-07-08-20.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про незгоду з рішенням податкового органу про застосування штрафних санкцій, оскільки вважає, що відповідачем протиправно проведено перевірку, а також витребувано документи за період 1095днів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи відповідача про правомірність застосування відповідачем штрафних санкцій за приписами ст. 121 ПК України за ненадання первинних документів або їх копій у розмірі 2040грн (повторність), оскільки цьому вже передувало прийняття рішення про застосування санкцій аналогічні дії.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

В силу статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 09.06.2023 №2791-п Про проведення фактичної перевірки ТОВ Виналь () Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було проведено перевірку ТОВ Виналь за адресою м. Синельникове, вул. Космічна, 1в, з питань дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів з 12.06.2023 тривалістю не більше 10 діб.

12.06.2023 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було надано вимогу про надання ТОВ Виналь копій документів, завірених належним чином, зокрема, документів, що підтверджують обсяги використання тари, матеріалів для укупорки, показники щодобових витрат енергоносіїв та води.

14.06.2023 ТОВ Виналь направило Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області лист від 13.06.2023 №610 щодо надання додаткових роз`яснень та уточнень. Останній зареєстрований Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 14.06.2023 за вх. №60601/ЕКПП. У листі позивач наголошував на необхідності деталізації Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області інформації, оскільки без чітко визначених часових проміжків як проведення самої перевірки, так і діяльності підприємства, за який здійснюється перевірка, ТОВ Виналь, не обізнане, за який період необхідно надати документи та з якою конкретною метою (про які саме порушення йдеться в межах п. 85.4 ст.85 ПК України), а також, які документи необхідно надати.

Не отримавши відповідь від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до спливу терміну надання документів ТОВ Виналь листом від 21.06.2023 №648 надало наступні документи: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ліцензії на право виробництва та оптової торгівлі алкогольними напоями, довідку про внесення до ЄДР місця зберігання спирту, довідку про внесення до ЄДР місць зберігання оптових партій алкоголю, договори оренди приміщень та обладнання, накази про призначення посадових осіб, акти про відвантаження та приймання спирту за період з 12.06.2023 по 21.06.2023 та договори з цими контрагентами, товарно-транспортні накладні та накладні на внутрішнє переміщення готової продукції за період з 12.06.2023 по 21.06.2023, документи на експорт за період з 12.06.2023 по по 20.06.2023, змінні звіти (звіти виробництва за зміну) та накладні на передавання алкогольних напоїв з виробництва до складу готової продукції за період з 12.06.2023 по 20.06.2023. Також, на вимогу контролюючого органу, позивачем проведено інвентаризацію спирту, алкогольних напоїв та марок акцизного податку станом на 12.06.2023.

В свою чергу, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт про результати фактичної перевірки від 22.06.2023 №2351/04-36-09-01/41146771, яким встановлено порушення п. 85.2, п. 85.4 ст. 85 ПК України, за які передбачена відповідальність згідно п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Не погодившись з висновками акта перевірки, позивач надав заперечення на акт перевірки від 11.07.2023 №11-07/23/В.

За результатом розгляду вказаних заперечень Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено лист від 21.07.2023 №50117/6/04-36-09-01-11 про надання інформації, відповідно до якого висновки, викладені в акті перевірки 22.06.2023 №2351/04-36-09-01/41146771 відповідають вимогам чинного законодавства.

В подальшому відповідачем було винесене податкове повідомлення-рішення від 28.07.2023 №722/32-00-07-08-20, за яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 2040,00 грн.

Позивач вважаючи протиправним рішення про застосування штрафних санкцій, звергнувся до суду із цим позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач не визначив підставу проведення фактичної перевірки, невизначений проміжок проведення перевірки, а письмова вимога про надання первинних документів оформлена з порушенням приписів ст. 73 ПК України.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Щодо підстав визначених у наказі про проведення перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Із змісту наведених норм права слідує, що пункт 80.2 статті 80 ПК України виокремлює різні підстави для проведення контролюючим органом фактичної перевірки суб`єкта господарювання. Підставою для проведення фактичної перевірки згідно з 80.2.5 - наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про можливі порушення платником податків законодавства або здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

У постановах від 5 квітня 2023 року (справа № 200/1354/21-а), від 11 січня 2023 року (справа №160/2357/21), від 12 серпня 2021 року (справа №140/14625/20), від 10 квітня 2020 року (справа №815/1978/18), від 25 січня 2019 року (справа №812/1112/16), від 5 листопада 2018 року (справа №803/988/17), від 22 травня 2018 року (справа №810/1394/16), від 20 березня 2018 року (справа №820/4766/17) Верховний Суд вказував, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Тобто, вказана норма дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" покладені на відповідача.

При цьому, слід зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Тобто, саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Щодо правового змісту підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України в контексті визначення підстави для проведення фактичної перевірки, а також застосування абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України в аспекті достатності відображення в змісті наказу підстав для її проведення, Верховний Суд у постанові від 28 травня 2024 року у справі №280/1431/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, в яких зазначив, що оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

У зазначеній постанові суду Судова палата зосередила увагу на тому, що у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про "наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення" або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб. Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки.

Колегія суддів звертає увагу, що у наказі №2791-п від 09.06.2023 підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: "На підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) та підпунктів 19-1.1.4., 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 підпункту 19-1.1 ст. 19-1 ПК України та ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Тобто, у наказі відповідача поряд із покликанням на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, зазначено достатню підставу для призначення та проведення перевірки: "здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального".

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у спірному наказі відсутні посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють.

Щодо запиту про надання документів під час перевірки.

Також є помилковими висновки суду щодо неналежного оформлення запиту про надання документів, з посиланням на приписи ст. 73 ПК України, оскільки зазначена норма не регулює питання оформлення вимоги про надання документів або вчинення дій під час проведення перевірки.

Таким чином вищезазначені висновки суду першої інстанції, що покладені в обґрунтування у задоволення позову є помилковими.

Щодо строку проведення фактичної перевірки визначеного у наказі.

Так в наказі на проведення фактичної перевірки від 09.06.2023 №2791-п зазначено Період діяльності, який буде перевірятись: згідно ст. 102 Податкового кодексу строк проведення перевірки: не більше 10 діб. Тобто, невизначений проміжок 1095 днів, який обраховується з невизначеної дати у минуле.

З цього приводу суд першої інстанції констатував, що вказані періоди перевірки у акті перевірки та у наказі на проведення перевірки не збігаються.

Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Стаття 80 ПК України визначає порядок проведення фактичної перевірки.

Пунктом 80.8 ст. 80 ПКУ передбачено, що під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Пунктом 82.3 ст. 82 ПКУ встановлено, що тривалість перевірок, визначених ст. 82 ПКУ, не повинна перевищувати 10 діб.

Відповідно до пп.14.1.264. п. 14.1. ст. 14 ПК України, хронометраж - процес спостереження за веденням господарської діяльності платника податків, який здійснюється під час проведення фактичних перевірок та застосовується контролюючими органами з метою встановлення реальних показників щодо діяльності платника податків, яка здійснюється на відповідному місці її провадження.

Таким чином, питання щодо проведення хронометражів господарських операцій під час здійснення фактичних перевірок врегульовано нормами ПК України, а відповідач визначаючи період діяльності згідно ст. 102 ПК України, за який призначено проведення фактичної перевірки фактично не зазначив перевіряємий період, а висновки суду першої інстанції проте, що визначена відповідачем перевірка даних позивача за минулий період часу носить характер документальної перевірки є вірними.

Враховуючи зазначене, вимоги відповідача, під час проведення фактичної перевірки, про надання позивачем документів за період діяльності згідно ст. 102 ПК України є необгрунтованими.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржене рішення підлягає скасуванню.

Як встановлено з матеріалів справи, відсутні підстави притягнення позивача за вчинення дій, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, оскільки попереднє рішення скасовано у судовому порядку (справа №160/8973/23), а судове рішення набрало законної сили 20.12.2023.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування оскарженого рішення проте з інших підстав, а отже рішення суду першої інстанції необхідно змінити.

Враховуючи наведене, діючи в межах доводів апеляційної скарги, оскаржене у справі судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині в редакції цієї постанови, а в іншій частині - залишенню без змін.

За правилами частин першої, четвертої статті 317 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року в адміністративній справі №160/22612/23 змінити та викласти її у редакції мотивувальної частини цієї постанови.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року в адміністративній справі №160/22612/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак