Справа № 400/6524/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/6524/23

Головуючий в 1 інстанції: Малих О. В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року по справі за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз про стягнення коштів в розмірі 102742,11 грн.,

В С Т А Н О В И Л А :

Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду з позовом до Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз, в якому просить стягнути з Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій на загальну суму 102742,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що в порушення приписів Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21.03.1991 року № 875-ХІІ відповідач у 2022 звітному році не дотримав нормативу працевлаштування інвалідів в кількості 4 особа, у зв`язку з чим за 1 робоче місце, незайняте особою з інвалідністю, зобов`язаний сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 99633,42 грн. та пеню в розмірі 3108,69 грн. Загальна сума заборгованості відповідача становить 102742,11 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року позов Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз задоволено.

Стягнуто з Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю заборгованість за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році у сумі 102742,11 грн., з яких: адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю в сумі 99633,42 грн. та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в сумі 3108,69 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради Бриз подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що усвідомлюючи передбачений законодавством України прямий обов`язок наймати працівників з інвалідністю, ЖКП ММР «Бриз» в повній мірі реалізовувало даний обов`язок. У зв`язку з чим штатна чисельність осіб з інвалідністю на лютий 2022р. становила 5 осіб, що в свою чергу є більшою кількістю ніж передбачено Законом «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». З посиланням на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.11.2022 у справі №400/3957/21, вказує, що Фондом не подано до суду жодного доказу, який би вказував на те, що орган Держпраці в 2022 році здійснював перевірку діяльності ЖКП ММР «Бриз», на основі якої можливо було б встановити порушення законодавства з боку ЖКП ММР «Бриз». Постійні вибухи та безкінечні бомбардування захлиснули все місто Миколаїв, що в свою чергу викликало повну плутанину та суцільний хаос всередині самого міста, та як наслідок, негативно відзначилось на діяльності всіх підприємств та організацій міста Миколаєва.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ЖКП Бриз 28.08.2013 року зареєстроване як суб`єкт господарювання та перебуває на обліку у Миколаївському обласному відділенні фонду соціального захисту інвалідів, як підприємство, яке в своїй діяльності використовує найману працю.

Фондом у автоматизованому режимі сформовано та підписано розрахунок адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, ЖКП Бриз, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 3 особи, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, 3 особи, при нормативі робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 4 особи. Середня річна заробітна плата штатного працівника складає 99633,42 грн. за 1 робоче місце.

На запит Фонду про подання звітів Ф-З-ПН про наявність вакансій для осіб з інвалідністю у 2022 році ЖКП Бриз, Миколаївською філією Миколаївського обласного центру зайнятості листом № 130312-23 від 24.07.2023 року повідомлено, що протягом 2022 року ЖКП Бриз вакансії для осіб з інвалідністю не подавало та відповідно особи з інвалідністю до даного підприємства не направлялися.

Адміністративно-господарські санкції в розмірі 99633,42 грн. та пеня в сумі 3108,69 грн. відповідачем в добровільному порядку не сплачено, що стало причиною звернення позивача до суду для стягнення вказаних сум в примусовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач не виконав обов`язок інформування про кількість створених робочих місць органи працевлаштування, оскільки відповідно до листа Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості № 130312-23 від 24.07.2023 року вбачається, що протягом 2022 року ЖКП Бриз вакансії для осіб з інвалідністю не подавало та відповідно особи з інвалідністю до даного підприємства не направлялися.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні визначено Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», який гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Частинами 1 та 3 статті 18 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно із частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Вищенаведеною нормою визначено підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).

Так, суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

06.11.2022 набрав чинності Закон України №2682-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю» від 18.10.2022, який скасував реєстрацію у територіальних відділеннях Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю та подання звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за формою №10-ПОІ.

Таким чином, зобов`язання роботодавця подавати до 01.03.2023 звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік припинився.

Системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані: - виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; - надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю інформацію у порядку, передбаченому Законом України «Про зайнятість населення» та наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013, яким затверджено Порядок подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (останній втратив чинність на підставі наказу Міністерства економіки №827-22 від 12.04.2022 «Про затвердження форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання»); - у разі невиконання такого нормативу щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції.

При цьому, закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників осіб з інвалідністю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у 2022 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача становила 101 особу, з огляду на що середньооблікова чисельність працевлаштованих осіб з інвалідністю у 2022 році повинна складати 4 особи.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, є наказ по підприємству стосовно створення відповідного робочого місця, звіт форми №3-ПН, що подається у визначеному порядку.

При цьому, звіт за формою №3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю і, водночас, запитом про направлення на підприємство осіб з інвалідністю для працевлаштування.

Згідно з п. 1.4 Порядку подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства економіки №827-22 від 12.04.2022, форма №3-ПН подається юридичними особами, фізичними особами-підприємцями, які в межах трудових відносин використовують працю фізичних осіб (далі роботодавець), за наявності попиту на робочу силу (вакансії).

Відповідно до п. 1.5 вказаного Порядку форма №3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості до дати припинення їхньої діяльності) (далі центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Форма №3-ПН може подаватися роботодавцем в електронній формі (з накладенням чи без накладення електронного підпису або печатки, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів) або в паперовій формі (із засвідченням підписом керівника/фізичної особи-підприємця або уповноваженої ним (нею) особи).

В силу приписів п. 1.6 зазначеного Порядку роботодавець визначає вид форми №3-ПН первинна або уточнювальна.

Первинна форма №3-ПН подається з метою інформування про наявність попиту на робочу силу (вакансії).

Уточнювальна форма №3-ПН подається в разі необхідності на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії(й), зокрема умов праці, розміру заробітної плати, вимог до кандидата(ів) тощо. При цьому не можуть бути змінені дані щодо кількості вакансій та професійної назви робіт (професії/посади).

Згідно з п. 1.7 цього Порядку актуальність зазначеної(их) у поданій формі №3-ПН вакансії(й) уточнюється фахівцем центру зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, шляхом електронної комунікації, зокрема мобільним чи фіксованим зв`язком, надсилання/отримання повідомлення електронною поштою. Також таке уточнення здійснюється перед направленням зареєстрованого безробітного або особи, яка шукає роботу, до роботодавця.

Пунктом 1.8 згаданого Порядку передбачено, що роботодавець може самостійно повідомити центр зайнятості про закриття вакансії(й) шляхом електронної комунікації, зокрема мобільним або фіксованим зв`язком, надсилання повідомлення електронною поштою, а також під час особистої зустрічі з фахівцем центру зайнятості.

Отже, відповідно до цих правових актів на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії.

При цьому, періодичності подачі звітності за формою №3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше трьох робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію.

Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у строк не пізніше трьох робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №820/1889/17, від 11.09.2020 у справі №440/2010/19, від 03.08.2023 у справі №120/4975/22.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія судді зазначає, що на підтвердження позовних вимог відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю долучило до матеріалів справи наступні докази, та надає їм відповідну правову оцінку:

- розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік відносно ЖКП Бриз.

-лист Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості № 130312-23 від 24.07.2023 року з якого вбачається, що протягом 2022 року ЖКП Бриз не надавало жодного звіту за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Отже, у межах спірного періоду відповідачем не виконано вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо вжиття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Щодо доводів апелянта стосовно необхідності проведення відповідної перевірки органами Держпраці, колегія суддів зазначає, що непроведення перевірки органами Держпраці не впливає на можливість самостійного визначення та нарахування позивачем адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Окрім цього, відповідно до приписів Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в період дії воєнного стану не передбачено здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю за заявами Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.

Такі ж положення викладено у Постанові КМУ «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» №303 від 13.03.2022, за якими припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні».

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта стосовно необхідності застосування до спірних правовідносин правових висновків Верховного Суду, які викладено у постанові від 21.11.2022 у справі №400/3957/21, з огляду на те, що фактичні обставини у справі № 400/3957/21 стосувалися ситуації, коли у показниках звіту (за формою № 3-НП) наявні розбіжності та на органи Держпраці законодавчо покладений обов`язок провести перевірку суб`єктів господарювання на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у разі невиправлення суб`єктом господарювання помилки у звіті.

При цьому у даній справі Фонд не проводив перевірку на підприємстві з підстав дотримання положень Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21 березня 1991 року №875-XII, звітів підприємство не подавало, а санкції накладено на підставі виявлення Фондом, невиконання підприємством у попередньому році нормативу робочих місць.

Колегія суддів зазначає, що обставини даної справи та справи № 400/3957/21 відрізняють, виникли у різні періоди часу та з урахуванням різного законодавчого регулювання та його застосування.

Отже, висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2022 у справі № 400/3957/21 правова позиція не є релевантною по відношенню до даної справи.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на постійні вибухи та безкінечні бомбардування міста Миколаїв, що в свою чергу викликало повну плутанину та суцільний хаос всередині самого міста, та як наслідок, негативно відзначилось на діяльності всіх підприємств та організацій міста Миколаєва, адже ЖКП Бриз не повідомляло Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю про наявність форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання нормативу робочих місць для працевлаштування особи з інвалідністю за 2022 рік.

Таким чином, за встановлених судом обставини, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, що вірно зазначено судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, його висновків не спростовують та не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 16 липня 2024 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова