Справа № 160/34309/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
27.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві неправомірними в частині не переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (робота за Списком 1) згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (робота за Списком 1) згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуване рішення є протиправним та таким, що не відповідає законодавству, а також порушує право позивача на пенсійне забезпечення.
Ухвалою від 01.01.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
18.01.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яким заперечується проти задоволення позовних вимог, так як позивач не перебуває та не перебував на обліку у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а також ним не приймались рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії.
12.02.2024 року від ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення щодо позовних вимог, зважаючи на таке.
Також відповідач наголосив, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку із нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії. Таким чином, відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.
ГУ ПФУ в м. Києві правом на подання відзиву не скористалось, про розгляд справи повідомлене належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивачу з 15.07.2010 року призначено пенсію по інвалідності (як особі з інвалідністю ІІІ групи).
26.04.2022 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою щодо переходу з пенсії по інвалідності на відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком (робота за Списком №1) згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням №34 від 29.04.2022 року ГУ ПФУ в м. Києві відмовило позивачу у задоволенні заяви, оскільки у нього відсутній пільговий необхідний стаж за Списком №1. Страховий стаж заявника 40 років 09 місяців 18 днів. Пільговий стаж 17 років 03 місяці 08 днів.

Відповідно до службової записки №4728/02-16 від 24.05.2022 року, наданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області разом із відзивом на позовну заяву, позивача було перераховано у зв`язку з переведенням на пенсію за віком згідно з ч. 3 ст. 1058 Закону №1058 з 02.05.2022 року.

Листом №9200-8607/М-02/3-0800/22 від 02.09.2022 року ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило позивача, що документи, які підтверджують пільговий характер роботи за 2002-2004 роки, в електронній пенсійній справі відсутні.

Відділ перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління ПФУ в Запорізькій області повторно розглянув документи пенсійної справи ОСОБА_1 , надані 02.05.2022 року, щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, за результатами чого прийнято 14.09.2023 року рішення №122/03-16 (№34), яким скасовано рішення щодо проведеного перерахунку від 02.05.2022 року, та відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії «Перехід на інший вид пенсії» у зв`язку з відсутністю правових підстав. Заявник набуде право пенсії за віком згідно ст. 114 Закону №1058 з 23.11.2024 року.

ГУ ПФУ в Запорізькій області листом №15704-15290/М-01/8-0800/23 від 26.09.2023 року повідомило позивача, що за матеріалами електронної пенсійної справи, на підставі заяви №3009 від 02.05.2022 року про перехід на інший вид пенсії, позивачу було проведено перерахунок пенсії та переведено на пенсію за віком. У подальшому, пенсійну справу було переглянуто. Згідно наданих документів було встановлено, що страховий стаж заявника 40 років 09 місяців 18 днів, пільговий стаж 17 років 03 місяці 08 днів, тому було прийнято рішення щодо відмови у перерахунку пенсії «Перехід на інший вид пенсії» по заяві від 02.05.2022 року у зв`язку з відсутністю правових підстав. Таким чином, позивач отримує пенсію по інвалідності як особа ІІІ групи.

06.10.2023 року ГУ ПФУ в Запорізькій області сформувало лист №16419-16870/М-022/8-0800/23, з якого судом встановлено, що період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 08.07.2002 року по 31.07.2004 року не зараховано до пільгового стажу роботи, так як відсутня виписка з акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

У силу положень пункту 1 частини першої статті 8 Закон №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що ГУ ПФУ в Запорізькій області рішенням від 02.05.2022 року перевело позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком як особі, зайнятій на підземних роботах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058.

Згідно перерахунку пенсії позивача, що наявний у матеріалах справи, станом на 25.05.2022 року позивачу була призначена пенсія за віком (120), а станом на 15.09.2023 року пенсія по інвалідності (333).

Разом з тим, 14.09.2023 року ГУ ПФУ у Запорізькій області прийняло рішення №122/03-16 (№34) про відмову у призначенні пенсії на заміну рішення про призначення пенсії від 02.05.2022 року, винесеного ГУ ПФУ у Запорізькій області.

Так, відповідачем за результатами вторинного контролю правильності винесення рішення про призначення пенсії було переглянуто та не враховано до пільгового стажу період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 08.07.2002 року по 31.07.2004 року, так як відсутня виписка з акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Як обгрунтування для незарахування періоду перебування позивача на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві ГУ ПФУ в Запорізькій області зазначено, що, починаючи з 01.08.2011 року внесено зміни в алгоритм зарахування періоду перебування на інвалідності від трудового каліцтва до пільгового стажу з категоріями «робота ст.14(20)», «робота ст.14(25)» в частині застосування Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Роз`яснення від 20.01.1992 року №8), а саме: період перебування на інвалідності внаслідок каліцтва не зараховується до 10-ти річного стажу за провідними професіями на підземних роботах та в металургії. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням було виключено з розрахунку стажу на пільгових умовах. Документи, що підтверджують пільговий характер роботи за період з 2002 по 2004 рік в електронній пенсійній справі відсутні.

Одночасно, Верховний Суд в постанові 18.07.2019 року у справі №826/2426/16 зазначив, що листи - це службова кореспонденція, не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, який затверджено відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженим із заінтересованими органами та зареєстрованим в органах юстиції у порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Таким чином, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 за своєю суттю та юридичною природою не належить до актів законодавства, у тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носять лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, у зв`язку з чим посилання на обов`язковість їх застосування є необґрунтованими з огляду на положення статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій закріплено перелік джерел права, які застосовуються судом.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.07.2021 року у справі №212/1743/17-а, від 26.10.2022 року у справі №200/591/19-а, згідно якого зазначено, що у роз`ясненнях Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 довільно і помилково розтлумачені норми всупереч правового регулювання, запровадженого ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону №1788-XII.

Окрім того, судом встановлено з матеріалів справи, зокрема з листа №16419-16870/М-022/8-0800/23 від 06.10.2023 року ГУ ПФУ в Запорізькій області, що період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 08.07.2002 року по 31.07.2004 року не зараховано до пільгового стажу роботи позивача, так як відсутня виписка з акта огляду медико-соціальної експертної комісії. При цьому відповідач у відзиві на позовну заяву посилався на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1.

Так, відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

Суд звертає, що жодних інших умов щодо зарахування періоду перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві до пільгового стажу роботи Законом, що має вищу юридичну силу, ніж Порядок, не визначено.

Тож, період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві має бути врахований пенсійним органом до пільгового стажу позивача.

Також, одним із аргументів пенсійного органу було те, що «починаючи з 01.08.2011 року внесено зміни в алгоритм зарахування періоду перебування на інвалідності від трудового каліцтва до пільгового стажу з категоріями «робота ст.14(20)», «робота ст.14(25)» в частині застосування Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8».

При цьому, пенсійним органом не обгрунтовано незастосування цих змін при здійсненні 02.05.2022 року переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, а застосовано при вторинному контролі правильності винесення рішення про призначення пенсії.

З приводу цього, суд зазначає, що відповідно до Рішення від 29.06.2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права. Так, Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Правова визначеність передбачає стабільність і цілісний характер законодавства, здійснення адміністративної та судової практики на основі закону відповідно до принципу верховенства права, а також прозорість і демократизм при прийнятті владних рішень.

Суд також враховує принцип законних очікувань, який є наслідком принципу правової визначеності. Він спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Так, з наведеного слідує, відповідачем було враховано зміни, які запроваджені з 01.08.2011 року, про які вказано вище, та не зараховано період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, що стало причиною для повернення позивача з пенсії за віком на пенсію по інвалідності, зважаючи на відсутність необхідного пільгового стажу. Про вказане було повідомлено позивача рішенням від 12.09.2023 року, яким було переглянуто та скасовано рішення від 02.05.2022 року про перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням позивача на пенсію за віком.

Отже, саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.09.2023 року рішення №122/03-16 порушено права позивача на отримання пенсійних виплат, а тому саме цьому рішенню слід надавати правову оцінку на відповідність його критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а не рішенню №34 від 29.04.2022 року, оскільки у подальшому (02.05.2022 року) на підставі заяви позивача про переведення на пенсію за віком було проведено перерахунок його пенсії.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, скасування рішення №34 від 29.04.2022 року не буде ефективним способом захисту прав позивача.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тож, з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що наявні підстави для виходу за межі позовних вимог, а належним та ефективним способом захисту прав позивача буде скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 14.09.2023 року №122/03-16, яким скасовано рішення щодо проведеного перерахунку (переведення) позивачу від 02.05.2022 року та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо скасування рішення від 02.05.2022 року, яким переведено ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком як особі, зайнятій на підземних роботах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (робота за Списком 1) згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд повторно зазначає, що пенсію позивача було перераховано у зв`язку з переведенням на пенсію за віком згідно з ч. 3 ст. 1058 Закону №1058 з 02.05.2022 року.

У подальшому ГУ ПФУ в Запорізькій області рішенням від 14.09.2023 року №122/03-16 (№34) скасувало рішення щодо проведеного перерахунку від 02.05.2022 року та відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії «Перехід на інший вид пенсії» у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Так, з наведеного вбачається, що позивача було переведено на пенсію за віком за ч. 3 ст. 114 Закону №1058, проте рішенням від 14.09.2023 року (яке судом визнане протиправним та скасоване) позивача було повернуто на пенсію по інвалідності.

Тож, вимоги щодо призначення пенсії за віком не підлягають задоволенню, оскільки належним способом захисту у даному випадку буде зобов`язання пенсійного органу саме поновити пенсію за віком, що була призначена 02.05.2022 року.

При цьому, позивачем по тексту позовної заяви жодним чином не обгрунтовано його вимоги про призначення пенсії за ст. 13 Закону №1788, а не за ч. 3 ст. 114 Закону №1058. Окрім того, позивачем не оскаржується рішення від 02.05.2022 року в частині статті та Закону, на підставі яких має бути призначена пенсія з а віком.

Суд звертає увагу позивача, що хоча на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не виконання ним такого обов`язку не звільняє позивача від обов`язку доведення тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог, про що зазначено вище.

Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо скасування рішення від 02.05.2022 року, яким переведено ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком як особі, зайнятій на підземних роботах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.09.2023 року №34, яким скасовано рішення щодо проведеного перерахунку (переведення) пенсії ОСОБА_1 від 02.05.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 08.07.2002 року по 31.07.2004 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 пенсію за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко