Справа № 160/30173/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/30173/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року (суддя 1-ї інстанції Юрков Е.О.) в адміністративній справі №160/30173/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

17.11.2023 позивач звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, з урахуванням уточнених позовних вимог, в якому просить суд:

- стягнути з Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 925048,47 гривень, які складаються з грошового забезпечення у сумі 875 114,02 гривень інфляційний втрат у розмірі 27 548,93 гривень та компенсаційних втрат у розмірі 22 385,52 гривень.;

- визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати з 02 червня 2022 року ОСОБА_1 грошового забезпечення в повному обсязі, згідно статті зо Закону України Про Службу безпеки України та постанови Кабінету Міністрів України від зо серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області на час перебування ОСОБА_1 у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки Україну у Дніпропетровській області, за посадою заступника начальника відділу сплачувати заробітну платню у розмірі не меншому ніж середньомісячне грошове забезпечення, яке ОСОБА_1 отримував до моменту виведення в розпорядження (відсторонення від посада) з урахуванням індексу інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність дій відповідача щодо ненарахуванні та невиплаті з 02.06.2022 належних сум грошового забезпечення за посадою заступника начальника відділу (яку обіймав до відсторонення), враховуючи ту обставину, що судові рішення про відсторонено його від посади заступника начальника інформаційно-аналітичного відділу Управління припинили свою дію 29.08.2022. Вказує, що відповідачем з 23.03.2023 по 28.10.2023 виплачено грошове забезпечення в загальній сумі 422763,50грн, однак вважає, що ці виплати здійснені відповідно до приписів Постанови КМУ №168. Оскільки на звернення позивач не отримав інформації щодо виплати грошового забезпечення, із зазначенням порядку та підстав його нарахування, вважає наявна протиправна бездіялльність відповідача щодо ненарахуваннн грошового забезпечення позивачу з 02.06.2022 у відповідності до норм законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу. Позивач в апеляційній скарзі зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив докази у справі. Вважає, що суд посилався на накази та інструкцію, які не додані відповідачем до матеріалів справи. Крім того, відзив на позов прийнято з порушенням норм процесуального права, і він не відображений у електронному суді. Зазначає, що є неспростованими доводи позивача про неотримання належних сум грошового забезпечення у відповідності до норм чинного законодавства з 02.06.2022.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи відзиву, просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач проходить службу в органах СБУ України. Згідно наказу № 102-ос від 29.05.2014 року начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, полковника ОСОБА_1 (позивача у справі) призначено на посаду заступника начальника інформаційно-аналітичного відділу управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області.

30 травня 2022 року ОСОБА_1 в межах кримінального провадження № 0000073 від 27.07.2021 року було вручено підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 27 та ч. 2 ст. 361 КК України.

Наказом начальника Управління СБУ від 31.05.2022 № 145-ОС/дск, позивач зарахований у розпорядження начальника Управління СБУ за посадою заступника начальника відділу за підпунктом в (у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом), з 30.05.2022, із збереженням раніше встановлених розмірів надбавки за особливості проходження військової служби згідно з главою 2 розділу III, надбавки за службу в умовах режимних обмежень згідно з главою 3 розділу III, преміювання згідно з главою 15 розділу III Інструкції № 515/ДСК, та виплат компенсаційного характеру, та звільнено його з посади заступника начальника відділу Управління СБУ.

02 червня 2022 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська справа №204/3307/22 підозрюваного ОСОБА_1 було відсторонено від посади заступника начальника інформаційно-аналітичного відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, строком на два місяці, тобто до 2 серпня 2022 року.

Згідно Наказу начальника Управління СБУ від 10.06.2022 № 156-ОС/дск та Наказу начальника Управління СБУ від 02.08.2022 № 220-ОС/дск, Позивачу припинено виплату грошового забезпечення, згідно з пунктом 2 глави 1, пунктом 1 глави 4 розділу IV Інструкції № 515/ДСК з 02.06.2022.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/5255/22 від 28 липня 2022 року було продовжено строк відсторонення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади заступника начальника інформаційно-аналітичного відділу Управління до 29 серпня 2022 року.

З 29.08.2022 року припинила свою дію ухвала суду про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади, однак як зазначає позивач він продовжує знаходитьсь у розпорядженні начальника управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, по посаді заступника начальника відділу.

Позивач зазначив, що відповідачем з 23.03.2023 по 28.10.2023 виплачено грошове забезпечення в загальній сумі 422763,50 грн.

Позивач вважаючи, що грошові кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок Позивача 28.09.2023 року, 26.10.2023 року, 28.10.2023 року є грошовими коштами, нарахованими на підставі п.1-1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, відповідно не є грошовим забезпеченням виплаченим у розумінні щомісячного грошового забезпечення, передбаченого Законом України Про Службу безпеки України та постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, звернувся до суду із зазначеним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що відповідачем надані докази про нарахування та виплату позивачу сум грошового забезпечення з 02.06.2022р. у відповідності до норм законодавства.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Так, спірним у справі є протиправне, за позицією позивача, ненарахування та невиплату відповідачем йому грошового забезпечення, передбаченого Законом України Про Службу безпеки України та постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з 02.06.2022.

Так ст. 30 Закону України Про Службу безпеки України передбачено, що форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Умови та оплата праці працівників Служби безпеки України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України регламентується Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007 (за текстом позову Положення №1262/2007) та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої Наказом СБУ №772 від 14.10.2008 року (за текстом позову Інструкція №772), яка визначає механізм реалізації вимог вказаного Положення.

Підпунктом в пункту 48 цього Положення №1262/2007 визначено, що зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом.

Також приписами пункту 48 Положення №1262/2007 передбачено, що військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку. (пункт 48 Положення №1262/2007).

Пунктом 4.9 Інструкції №772 встановлено, що зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників (пункт 48 Положення) - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.

Зарахування у розпорядження відповідних начальників проводиться наказами по особовому складу з обов`язковим визначенням дати початку та закінчення терміну розпорядження та доводиться до відома військовослужбовців, які зараховані в зазначене розпорядження, під особистий підпис їх начальниками в установленому порядку.

Начальники, у розпорядженні яких перебувають військовослужбовці, зобов`язані організовувати їх службову діяльність, здійснювати контроль за нею відповідно до вимог військових статутів Збройних Сил України, Положення, інших нормативно-правових актів та несуть відповідальність за дотримання встановлених термінів перебування підлеглих у розпорядженні. Вони зобов`язані своєчасно, до закінчення терміну перебування в розпорядженні, ініціювати призначення таких військовослужбовців на відповідні посади чи у разі наявності підстав вживати заходів щодо їх звільнення з військової служби. Рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України або його заступників, приймаються відповідно Головою Служби безпеки України або його заступниками. Управління роботи з особовим складом здійснює загальний контроль за дотриманням встановлених термінів перебування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядженні відповідних начальників, а стосовно військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України, також вносить пропозиції щодо їх подальшого службового використання.

Військовослужбовці, стосовно яких здійснюється кримінальне провадження та які зараховані у розпорядження за підпунктом в пункту 48 Положення, продовжують проходити військову службу з урахуванням особливостей, що випливають з їх статусу підозрюваного або обвинуваченого, та виконувати обов`язки військової служби в межах, визначених начальником, у розпорядженні якого вони перебувають.

Як свідчать матеріали справи, 30 травня 2022 року позивачу в межах кримінального провадження № 0000073 від 27.07.2021 року було вручено підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 27 та ч. 2 ст. 361 КК України.

Позивач також стверджує у позові про те, що був зарахований у розпорядження за підпунктом в пункту 48 Положення, про що існує наказ, який у нього відсутній.

Відповідач у відзиві на позов вказав, що саме наказом начальника Управління СБУ від 31.05.2022 № 145-ОС/дск, позивач зарахований у розпорядження начальника Управління СБУ за посадою заступника начальника відділу за підпунктом в (у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом), з 30.05.2022, із збереженням раніше встановлених розмірів надбавки за особливості проходження військової служби згідно з главою 2 розділу III, надбавки за службу в умовах режимних обмежень згідно з главою 3 розділу III, преміювання згідно з главою 15 розділу III Інструкції № 515/ДСК, та виплат компенсаційного характеру, та звільнено його з посади заступника начальника відділу Управління СБУ.

Прийняття вказаного наказу підтверджується наданою відповідачем інформацією на виконання ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 05.06.2024. Дослідивши надані документи, судом встановлено прийняття наказу начальником Управління СБУ від 31.05.2022 № 145-ОС/дск, яким позивача зараховано у розпорядження начальника Управління за підпунктом в (у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом), з 30.05.2022. У цьому наказі також зазначені підстави його прийняття, з яких суд доходить висновку про те, що позивачу було відомо про наявність зазначеного наказу.

Виплата грошового забезпечення позивача, а саме порядок та умови, передбачені Інструкцєю про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, зо затверджена Наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10.04.2018 № 515, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.04.2018 за № 512/31964. Вказана Інструкція має гриф ДСК.

02 червня 2022 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська справа № 204/3307/22 підозрюваного ОСОБА_1 було відсторонено від посади заступника начальника інформаційно-аналітичного відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, строком на два місяці, тобто до 2 серпня 2022 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/5255/22 від 28 липня 2022 року було продовжено строк відсторонення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади заступника начальника інформаційно-аналітичного відділу Управління до 29 серпня 2022 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №204/3306/22 від 03.06.2022 позивачу був обраний запобіжні заходи який продовжено ухвалою суду у справі №204/5257/22 від 28.07.2022 до 29.08.2022р.

Крім того судом встановлено, що до позивача в період з 03.06.2022 до 30.07.2022 та з 28.07.2022 до 29.08.2022 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Пунктом 2 глави 1 розділу IV Інструкції №515 визначено, що за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані в розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом в - у випадках, передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу, а також підпунктами е, є та ж пункту 48 Положення), зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування у розпорядженні, передбачені пунктом 48 Положення, а у випадках, коли такі строки не визначені, - протягом шести місяців з дня зарахування у розпорядження.

Враховуючи те, що позивач зарахований в розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом в п. 48 Положення, його доводи про те, що за ним зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, яку він займав, протягом строків перебування у розпорядженні, є безпідставними.

Відповідно до приписів абзацу 1 пункту 1 глави 4 розділу IV Інструкції 515, військовослужбовцям, яких відсторонено від посади відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, оголошено в розшук чи до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту (цілодобового чи протягом дня, що збігається зі службовим часом), виплата грошового забезпечення припиняється з дня прийняття стосовно них відповідного рішення на весь час відсторонення від виконання службових повноважень, відсторонення від посади, перебування в розшуку або застосування відповідного запобіжного заходу.

Відповідачем надавались суду апеляційної інстанції докази про прийняття відповідного наказу про припинення виплати позивачу грошового забезпечення, відповідно до приписів п.2 глави 1, п.1 глави 4 розділу ІV Інструкції №515.

Враховуючи зазначене, та подані сторонами докази, доводи позивача про протиправність нездійснення нарахування та виплату йому з 02.06.2022 грошового забезпечення не знайшли свого підтвердження, оскільки враховуючи вказані норми законодавства та обставини справи, з 02.06.2022 було припинено здійснення виплати грошового забезпечення позивачу.

Відповідно до абзацу 3 пункту 6 глави 1 розділу IV Інструкції №515, після закінчення строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення (якщо військовослужбовці не призначені на посаду або не звільнені з військової служби), а у випадках коли такі строки не визначені - після спливання шести місяців з дня зарахування у розпорядження відповідних начальників або керівників, виплата військовослужбовцям грошового забезпечення здійснюється за рішенням Голови СБУ на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці.

Враховуючи сплив строку відсторонення від посади, позивачу з 30.08.2022 нараховували та виплачували грошове забезпечення, враховуючи визначені його складові у наказі від 31.05.2022 №145-ос/дск.

У подальшому враховуючи те, що перебування позивача у розпорядженні шестимісячний строк сплив, та відсутність на цей період рішення Голови СБУ, згідно абзацу 3 пункту 6 глави 1 розділу IV Інструкції №515, поновлення на нарахування та виплати грошового забезпечення відбулось з 06.03.2023, про що свідчить наказ т.в.о. начальника Управління СБУ від 14.07.2023 №338-ос/дск.

Як стверджує відповідач 28.06.2023 рішенням Голови СБ України отримано дозвіл про виплату позивачу грошового забезпечення (№ 14436/дск від 21.06.2023) у складі посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та преміювання у розмірі, встановленому на день зарахування у розпорядження.

Враховуючи предмет і підстави позову, а також поданий відповідачем розрахунок щодо нарахування і виплату позивачу грошового забезпечення за спірний період, в якому вказаний місяць нарахування, період за який нараховано та його складові (а.с. 12, 13 Т2), доводи позивача про невиплату належної суми грошового забезпечення та наявність підстав отримання компенсаційних витрат, є помилковими.

Слід також зазначити, що позивачем не оскаржено жодного наказу, як і не оскаржено бездіяльність по невчиненню дій уповноважених на те осіб, які на переконання позивача повинні були вчинити задля поновлення виплати йому грошового забезпечення, враховуючи специфіку проходження служби позивача, нормативні акти, що регулюють порядок та умови виплати його грошового забезпечення та правовідносини, що склались.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інтанції зазначав про те, що відсутні докази ознайомлення позивачем з наказами, що приймались відповідачем, проте колегія суддів зазначає, що правомірність прийняття наказів у відношенні позивача за спірний період, не є предметом спору.

Також слід зазначити, що в силу приписів пункту 3 глави 4 розділу IV Інструкції №515 у випадку ухвалення судом виправдувального вироку, закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктами 1-4 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України військовослужбовцю відшкодовується грошове забезпечення повністю за час вимушеної відсутності на службі до дня закриття кримінального провадження.

Проте жодна з подій, зазначена у вказаній нормі стосовно позивача станом на час звернення до суду не відбулась.

Враховуючи фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу грошового забезпечення за період з 02.06.2022 у відповідності до приписів законодавства.

Також слід зазначити, що позовна вимога про зобов`язання відповідача сплачувати йому заробітну платню у розмірі не меншому ніж середньомісячне грошове забезпечення, яке він отримував до моменту виведення в розпорядження (відсторонення від посада) з урахуванням індексу інфляції по суті заявлена на майбутнє, а відповідно до приписів ст. 5 КАС України, захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/30173/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 15 липня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак