Справа № 380/3694/24
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 рокусправа № 380/3694/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харіків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 13.12.2023 № 26 в частині не зарахування до страхового стажу періодів роботи, відображених у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 20.08.1985, з 01.12.1993 по 11.12.1995, з 01.10.1996 по 05.09.2000 та з 01.02.2002 по 28.02.2002;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати до страхового стажу (стажу роботи) періоди з 01.12.1993 по 11.12.1995, з 01.10.1996 по 05.09.2000 та з 01.02.2002 по 28.02.2002.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на таке. Позивачка 11.12.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, Головним управлінням пенсійного фонду України у Харківській області протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком з огляду на те, що до страхового стажу позивачки не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 15.06.1985, оскільки написання прізвища, по-батькові українською мовою та по-батькові російською мовою не відповідало написанню прізвища та по-батькові у паспорті позивачки, період роботи відображений у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 20.08.1985, а саме від 01.12.1993 по 11.12.1995, від 01.10.1996 по 05.09.2000, оскільки відсутня назва посади та підпис відповідальної особи, що засвідчує запис про звільнення, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, від 01.02.2002 по 28.02.2002, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні нарахування та сплата страхових внесків до органів Пенсійного фонду України.

Із прийнятим рішенням відповідача позивачка не згідна та вважає його таким що прийняте з порушенням законодавства України. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 21.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Сторони та третя особа належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області 26.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що за доданими документами не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 11.12.1985, оскільки написання прізвища, по-батькові українською мовою та по-батькові російською мовою не відповідало написанню прізвища та по-батькові у паспорті позивачки. Також, до страхового стажу не зараховано період роботи відображеного у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 20.08.1985, а саме від 01.12.1993 по 11.12.1995 та з 01.10.1996 по 05.09.2000, оскільки відсутня назва посади та підпис відповідальної особи, що засвідчує запис про звільнення, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; від 01.02.2002 по 28.02.2002 оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні нарахування та сплата страхових внесків до органів Пенсійного фонду України. Відтак вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області правомірно відмовлено в призначені пенсії.

21.03.2024 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до суду надійшли пояснення на позовну заяву, в яких третя особа просить суд відмовити в задоволенні позову. Пояснення обґрунтовані тим, що немає підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу позивачки. Також зазначає, що позивачкою не надано уточнюючої довідки або іншого документу на підтвердження періоду роботи з 01.12.1993 по 11.12.1995 та з 01.10.1996 по 05.09.2000, а відтак відсутні підстави для зарахування даного періоду роботи до страхового стажу. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта.

Позивачка 11.12.2023 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Станом на момент звернення вік позивача становив 60 років.

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення № 26 від 13.12.2023, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування підстави відмови у рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів встановлено страховий стаж 20 років 11 місяці 08 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання позивачки з 01.09.1980 по 15.06.1985, відображеного у дипломі серії НОМЕР_3 від 18.06.1985, оскільки написання прізвища, по-батькові не відповідає написанню прізвища, побатькові у паспорті позивачки; періоду роботи відображеного у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 20.08.1985, а саме з 01.12.1993 по 11.12.1995 та з 01.10.1996 по 05.09.2000, оскільки відсутня назва посади та підпис відповідальної особи, що засвідчує запис про звільнення, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; з 01.02.2002 по 28.02.2002, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні нарахування та сплата страхових внесків до органів Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи даний спір суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені та регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. За змістом ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону № 1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV, який у період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивачка досягла 60-річного віку.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок №637). Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Належних доказів того, що записи в трудовій книжці про період роботи позивачки з 01.12.1993 по 11.12.1995, з 01.10.1996 по 05.09.2000, з 01.02.2002 по 28.02.2002 є неправильними або непідтвердженими відповідачем та третьою особою суду не надано.

Відтак, трудова книжка є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії.

Що стосується періоду роботи позивачки, відображеного у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 20.08.1985, а саме з 01.12.1993 по 11.12.1995 та з 01.10.1996 по 05.09.2000, які не зараховано до страхового стажу позивачки оскільки відсутня назва посади та підпис відповідальної особи, що засвідчує запис про звільнення, суд зазначає, що неналежний порядок введення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивачки конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії.

В постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а вказано, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відтак, відмова щодо зарахування до страхового стажу періоду з 01.12.1993 по 11.12.1995 та з 01.10.1996 по 05.09.2000 є необґрунтованою.

Щодо зарахування періоду з 01.02.2002 по 28.02.2002 суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платником відповідно до цього Закону.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовується фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність згідно із ч.10 ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту наведених норм слідує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідно до п. 1 Порядку№ 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; з 01.01.2004 - за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд враховує, що позивачка зверталась до архівних установ для підтвердження страхового стажу на підставі інших джерел, аніж трудова книжка. Згідно з листами Державного архіву Львівської області №С-1371/07-12 від 19.06.2023, Комунальної установи Львівської міської ради «Трудовий архів» №06-вих-107101 від 31.08.2023, Архівного відділу Львівськлої міської ради №110003-вих-109951 від 07.09.2023 документи від ТзОВ «ІНІЦІАТИВА ЛТД» (щодо періоду з 01.12.1993 по 12.12.1995) та від ТзОВ «МЕДЕО» (щодо періоду з 01.10.1996 по 05.09.2000) на зберігання ні в Державний архів Львівської області, ні в Комунальну установу Львівської міської ради «Трудовий архів», ані в архівний відділ Львівської міської ради не надходили.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача. Водночас, позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а (2а/208/245/16)) та від 24.05.2018 (справа № 490/12392/16-а).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які стосуються визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 13.12.2023 №26, а тому відповідні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211.20 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 13.12.2023 №26.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи,Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 01.12.1993 по 11.12.1995, з 01.10.1996 по 05.09.2000 та з 01.02.2002 по 28.02.2002.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (місцезнаходження: 61022 м. Харків,майдан Свободи, Держпром,3 під`їзд, 2 поверх) за рахунок бюджетних асигнувань на ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан