Справа № 520/6058/24
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 р. Справа № 520/6058/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.05.24 по справі № 520/6058/24

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Київської митниці

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Київської митниці та просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100000/2024/000032/2 від 05 лютого 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2024/000124.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем при здійсненні митного оформлення товарів надано всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржуване рішення та неправомірно застосувала другорядний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови задоволено.

Визнано противоправним та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2024/000032/2 від 05 лютого 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2024/000124.

Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4828,76 грн.

Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що рішення про коригування митної вартості відповідно до ч.2 ст.55 МКУ та п. 2.1 глави II Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Мінфіну №598 від 24.05.2012, (зареєстрованим у Мінюсті 01.06.2012 за № 883/21195), містить обставини винесення рішення, причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту), джерело інформації, та інші обов`язкові відомості.

Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, керуючись положеннями частини 8 статті 57 та частини 1 статті 55 Кодексу, та на підставі відсутності інформації в ціновій базі даних ЄАІС, що переглядається посадовою особою митниці, можливо застосувати «резервний» метод відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами рівні митної вартості

На переконання представника відповідача, висновки суду І інстанції призвели до неправильного застосування судом норм законодавства з питань митної справи, і, відповідно, до неправильного вирішення справи у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між позивачем та TIANJIN BORUITE BICYCLE CO., LTD було укладено контракт № BRT233005-2 від 20.09.2023 р., за умовами якого позивач придбав велосипеди з шарикопідшипниками: - bicycle/велосипед BETTY-24" WITH BASKETS (в комплекті з корзиною) 60 шт. (сет); bicycle/велосипед BETTY-26" WITH BASKETS (в комплекті з корзиною) 76 шт. (сет); bicycle/велосипед SMILE-24" 44 шт. (сет); bicycle/велосипед SMILE-26" 40 шт. (сет); bicycle/велосипед FAST-24" 44 шт. (сет); bicycle/велосипед FAST-26" 40 шт. (сет). Торговельна марка - CROSS. - bicycle/велосипед SPARK-24"SD 44 шт. (сет); bicycle/велосипед SPARK-26"SD 40 шт. (сет); bicycle/велосипед SPARK-24"AD 42 шт. (сет); bicycle/велосипед SPARK26"AD 42 шт. (сет); bicycle/велосипед EVEREST-24" 81 шт. (сет); bicycle/велосипед EVEREST-26" 81 шт. (сет). Торговельна марка - CrossBike. - bicycle/велосипед APOLLO-24" 81 шт. (сет); bicycle/велосипед APOLLO-26" 81 шт. (сет); bicycle/велосипед BEST MATE-24" 42 шт. (сет); bicycle/велосипед BEST MATE-26" 42 шт. (сет); bicycle/велосипед CALYPSO-24" 39 шт. (сет); bicycle/ велосипед CALYPSO-26" 39 шт. (сет); bicycle/велосипед DRONE-24" 39 шт. (сет); bicycle/велосипед DRONE-26" - 39шт. (сет). Торговельна марка - TITAN.

Поставка товару здійснюється на умовах: FOB - Тянцзинь, відповідно з правилами Інкотермс 2010 (п.п. 3.3. Контракту).

Ціна одиниці і загальна сума Товару вказується в інвойсі в доларах США (п.п. 2.1. Контракту).

Згідно інвойсу № BRT233005-2 від 20.11.2023 р., який є невід`ємною частиною даного контракту, Позивачу було поставлено товар за переліком, на загальну суму 33 746,90 доларів США.

Умови оплати за товар визначені згідно п.п. 2.3. Контракту № BRT233005-2 від 20.09.2023 р., шляхом безготівкового банківського переказу Покупця в доларах США на користь Продавця по платіжним реквізитам.

Відповідно до п.п. 3.1. Контракту № BRT233005-2 від 20.09.2023 р., умови оплати обговорюються в кожному інвойсі окремо.

Згідно інвойсу № BRT233005-2 від 20.11.2023 р., який є невід`ємною частиною даного контракту, вид оплати відстрочка платежу: « 150 days after getting the goods on customer warehouse», 100 % оплата через 150 днів після прибуття вантажу до місця призначення.

03.02.2024 року з метою митного оформлення товару, позивач подав митну декларацію № 24UA69U4, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору заявлений до декларування, визначивши митну вартість яка становить 33746,90 доларів США.

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: - пакувальний лист (Packing list) № BRT233005-2 від 23.11.2023; - рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № BRT233005-2 від 20.11.2023; - автотранспортна накладна (Road consignment) (CMR) № 30/01-01 від 30.01.2024; - сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № 23C040000732/00007 від 27.12.2023; - документ, що підтверджує вартість перевезення товару (рахунок від експедитора ТОВ «Клевер Тім» № 290124/02 від 29.01.2024; - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № BRT233005-2 від 20.09.2023; - договір про надання послуг митного брокера № МБ019/01 від 04.12.2023; - договір (контракт) про перевезення (ТЕО з ТОВ «Клевер Тім») Договір № 1511/23/01 від 15.11.2023; - заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю б/н від 03.02.2024; - інші некласифіковані документи (Разова перепустка) № ПР-76330 від 03.02.2024.

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

На запит митного органу, позивач 05.02.2024р. направив митному органу: - копію митної декларації країни відправлення Китай із перекладом; - висновок експерта від 03.02.2024 № 20-05/02-2024; - прайс-лист.

05.02.2024 року Харківською митницею Державної митної служби України було відмовлено у оформленні (випуску) товарів, складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2024/000124 та прийнято рішення про коригування митної вартості № UA100000/2024/000032/2 від 05.02.2024р., митну вартість товарів визначено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) у розмірі 86816,80 дол. США.

Різниця між платежами, які заявлялись декларантом до винесення рішення та платежами, які повинні бути сплачені у зв`язку з винесенням рішення складає 603 595,40 грн.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення № UA100000/2024/000032/2 від 05 лютого 2024 року про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 10 ст. 58 МКУ, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:

- витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до ч.2 ст.53 Кодексу, якщо витрати на транспортування не включено до ціни товарів, декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно з положеннями наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі Наказ №599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом можуть надаватись:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем для підтвердження витрат на транспортування, до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 29.01.2024 № 290124/02 та договір транспортного експедирування від 15.11.2023 № 1511/23/01. Умовами договору, в межах якого надаються транспортно-експедиційні послуги, визначено, що конкретний перелік послуг вказується у відповідній Заявці, яка є невід`ємною частиною договору. Проте, даний документ не долучено до матеріалів митного оформлення. Таким чином встановити весь обсяг наданих послуг неможливо.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Тобто, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МКУ з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.12.2020 по справі №810/2463/17 зазначив, "що у строк, встановлений частиною третьою статті 53, пункту другого частини другої статті 255 МК України, декларантом надано додаткові документи не у повному обсязі. При цьому, надані додаткові документи не підтверджували об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки містили додаткові розбіжності, зокрема: з матеріалів справи слідує, що декларантом подано до митного оформлення довідку про транспортно-експедиторські витрати від 18.04.2017 №18/04/01, підписану керівником ТОВ «Віл Транс Компанія». Разом з тим відповідно до відомостей транспортних (перевізних) документів, а саме - CMR, фактичним перевізником (виконавцем умов договору) визначено «Ukrainian Transport Group». З умовами договору про перевезення від 05.05.2014 №050514 ТОВ «Вігі Транс Компанія» є лише експедитором, який має право укладати договори й угоди із транспортними компаніями для виконання зобов`язань за цим договором."

Згідно статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» у плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуютьсяпривиконаннідоговору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Отже, належним підтвердженням суми оплати за транспортування товару v разі залучення сторонніх організацій є рахунки таких фактичних перевізників.

Так, представник відповідача налоголошує на тому, що для підтвердження вартості перевезення оцінюваної партії товарів декларантом надано довідку про транспортні витрати від 29.01.2024 № 290124/02 та договір транспортного експедирування від 15.11.2023 № 1511/23/01 укладений із ТОВ «Клевер Тім»). Згідно CMR від 30.01.2024 № 30/01-01, дана компанія не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг. Послуги надано PE Turbabin Igor. Отже, відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.

Враховуючи положення ч.4 ст.58 Кодексу, відсутність належних банківських документів про оплату товару, що визначено положеннями Контракту, є підставою що унеможливлює визначення митної вартості за основним методом відповідно до ст. 58 Кодексу.

Отже, до митного оформлення не надано коносамент, як основний товаро-транспортний документ/договір на морське перевезення.

Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням: п. 2 частини 2 статті 52 Кодексу, частині 2, 9. 10 та 21 статті 58 Кодексу.

Також до митного оформлення не надано заявку (як передбачено п.1.1 1.2, 2.4.2 договору від 15.11.2023 № 1511/23/01), яка має визначати перелік послуг що надаються Експедитором, вид та найменування вантажів, а також інша необхідна інформація що стосується організації транспортно-експедиційного обслуговування під кожне конкретне перевезення та яка є невід`ємною частиною договору.

Колегія суддів не бере до уваги доводи представника позивача, що банківський платіжний документ, що стосуються оцінюваного товару, не надавався з причин того, що відповідно до рахунку-фактури (Commercial invoice) № BRT233005-2 від 20.11.2023, який є невід`ємною частиною Контракту № BRT233005-2 від 20.09.2023р., сторонами визначено вид оплати - відстрочка платежу, а саме: 100% оплата через 150днів після прибуття вантажу до місця призначення, тому це виключало обов`язок декларанта надавати банківський платіжний документ на момент декларування, оскільки у відповідності до ч.8.ст.55 МКУ відповідач може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа.

Так, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів - ч.9 ст.55 МКУ.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що законодавством передбачена можливість підтвердження заявленої митної вартості, однак позивач не надав додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості й на протязі 80 днів з дня випуску товарів.

Таким чином, не було усунуто сумнівів відповідача у достовірності та об`єктивності даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Колегія суддів вважає, що відомості щодо числових значень складових митної вартості надані декларантом не в повному обсязі, не підтверджені документально та містять розбіжності, тому не підлягали обчисленню та перевірці, на момент винесення рішення про коригування митної вартості та в подальшому, що суперечить положенням ч.2 ст.58 Кодексу.

Крім того посилання представника позивача на те, що відповідачем при первинному отриманні від декларанта зазначеного документу, не було встановлено жодних розбіжностей, у тому числіі числових, які необхідно було додатково підтвердити, пояснити чи відкоригувати/ виправити шляхом надання повторно цього ж документу не відповідає дійсності та спростовується змістом графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Колегія суддів не бере до уваги доводи представника позивача, що відомості щодо вартості обробки / зберігання / перевантаження / отримання дозвільних документів тощо оцінюваної партії товару у транзитній країні не надавалися на запит митного органуу зв`язку з тим, що калькуляція та деталізація всіх витрат, які виникли під час перевезення до митного кордону з Україною, у тому числі витрат на обробку / зберігання / перевантаження / отримання дозвільних документів, надавалася на момент декларування з первинною митною декларацією, у вигляді довідки про транспортні витрати № 290124/02 від 29.01.2024 р, в якому серед іншого зазначено про «Додаткові послуги з контейнерів та вантажів за межамидержавного кордону України», які склали 10 398,11 грн, яка відображена у картці відмови, що виключало обов`язок декларанта надавати її повторно, оскільки додаткові послуги з контейнерів та вантажів не означає, що включено всі складові митної вартості (обробки/зберігання /перевантаження/отримання дозвільних документів тощо оцінюваної партії товару у транзитній країні) або якась з них не була враховано та транспортної довідки не достатньо для підтвердження митної вартості.

Крім того, відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про митну вартість, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З пояснень представника відповідача встановлено, що відповідно до інформації, яка міститься у відкритих джерелах Інтернет (www.searates.com) вантаж у контейнері GESU57532807 вибув із порту Xingang (Китай) 22.11.2023, прибув до порту Gdansk (Польща) 25.01.2024 Разом з тим, оцінювана партія товару згідно із CMR вибула із зазначеного місця 30.01.2024. Тобто, товар зберігався 5 днів до вибуття його із порту Gdansk.

Отже, вбачаються витрати на зберігання оцінюваної партії товару у порту Gdansk, які не відображені в графах ДМВ та не зазначені у наданій довідці про вартість транспортування (розділ 4 договору від 15.11.2023 № 1511/23/01 передбачає оплату таких витрат Клієнтом).

Також, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи представника позивача, що коносамент не є законодавчо визначеним, самостійним та необхідним документом, якийпідтверджуєвитратина транспортування товару, а є лише товарно - транспортним докуметом, який відображає / підтверджує шлях, переміщення / слідування товарно-матеріальних цінностей та не є документом, який декларант зобов`язаний надати для митного контролю, з огляду на таке.

Згідно з ст.134 Кодексу торговельного мореплавства України договір морського перевезення вантажу повинен бути укладений у письмовій формі. Документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є: 1) рейсовий чартер - якщо договір передбачає умову надання для перевезення всього судна, його частини або окремих суднових приміщень; 2) коносамент - якщо договір не передбачає умови, зазначеної в пункті 1 цієї статті; 3) інші письмові докази.

Відповідно до ст.135 цьго Кодексу правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу визначаються коносаментом. Умови договору морського перевезення, не викладені в коносаменті, обов`язкові для одержувача, якщо в коносаменті зроблено посилання на документ, в якому вони викладені.

Статтею 163 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що під час прийому вантажу одержувач зобов`язаний відшкодувати витрати, зроблені перевізником за рахунок вантажу, внести плату за простій судна в порту вивантаження, а також сплатити фрахт і плату за простій у порту навантаження, якщо це передбачено в коносаменті або іншому документі, на підставі якого перевозився вантаж, а у випадку загальної аварії - внести аварійний внесок або надати належне забезпечення.

Статтею 137 наведеного Кодексу визначено, що після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов`язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті. Перевізник може видати інший, ніж коносамент, документ на підтвердження отримання вантажу для перевезення. Такий документ є першорядним доказом укладання договору морського перевезення і приймання перевізником вантажу, як його описано в цьому документі.

Так, коносамент складається на підставі підписаного відправником документа, в якому, зокрема, повинні міститися дані, зазначені в пунктах 4-8 статті 138 цього Кодексу, а саме:

найменування відправника; 5) місце призначення вантажу чи, при наявності чартеру, місце призначення або направлення судна; 6) найменування одержувача вантажу (іменний коносамент) або зазначення, що коносамент видано "наказу відправника", або найменування одержувача з зазначенням, що коносамент видано "наказу одержувача" (ордерний коносамент), або визначенням, що коносамент видано на пред`явника (коносамент на пред`явника); 7) найменування вантажу, його маркування, кількість місць чи кількість та/або міра (маса, об`єм), а в необхідних випадках - дані про зовнішній вигляд, стан і особливі властивості вантажу; 8) фрахт та інші належні перевізнику платежі або зазначення, що фрахт повинен бути сплачений згідно з умовами, викладеними в рейсовому чартері або іншому документі, або зазначення, що фрахт повністю сплачено.

Стаття 379 Кодексу визначає право на заявлення претензій і позовів, яке, зокрема, мають у разі втрати вантажу - його одержувач або відправник за умови представлення коносамента,- у разі нестачі або пошкодження вантажу - одержувач або відправник за умови подання коносамента, а також комерційного акта або відповідного документа, складеного за правилами, що існують в іноземному порту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові піддаються обчисленню, як це передбачено ч. 9 ст. 58 МК України, отже керуючись ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною контракту (основний метод) щодо товарів, які імпортуються не може бути застосований.

Щодо доводів представника позивача стосовно того, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598 у графі 33 „Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Тобто тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59 (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів), 60 (Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) предбачені пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 64 МК України митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна грунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до ч.1 ст.59 МКУ (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Частиною 4 статті 59 МКУ передбачено, що ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Згідно з ч.3 ст 60 МКУ (Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Частиною 4 статті 60 МКУ передбачено, що ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Згідно з ч.4. ст.57 МКУ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У Рішенні про коригування митної вартості визначено, що за результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.ст. 59, 60 Кодексу неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору.

При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів.

Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів.

При цьому, за умовами ст.ст. 62, 63 Кодексу, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані.

Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч.1 ст. 64 Кодексу та є підставою для застосування другорядного методу 2 ґ- резервного методу. Згідно з п. 1 ст. 64 Кодексу, у разі, якщо митна вартість не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58-63 Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

У відповідності до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби від 01.07.2021 № 476, проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару, з рівнем митної вартості товару відповідної моделі та марки, модельного та календарного року виготовлення, країною походження, митне оформлення яких вже здійснено.

Тобто, згідно з ч.2 ст. 64 МК України, єдиною вимогою для визначення митної вартості за другорядний методом 2 ґ - резервним методом - є те, що митна вартість повинна грунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Крім того, згідно з ч. 1-3 статті 55 МКУ, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

6) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Отже, рішення про коригування митної вартості відповідно до ч.2 ст.55 МКУ та п. 2.1 глави II Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Мінфіну №598 від 24.05.2012, містить обставини винесення рішення, причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту), джерело інформації, та інші обов`язкові відомості.

Колегія суддів вважає, що враховуючи неможливість застосування попередніх методів, керуючись положеннями частини 8 статті 57 та частини 1 статті 55 Кодексу, та на підставі відсутності інформації в ціновій базі даних ЄАІС, що переглядається посадовою особою митниці, можливо застосувати «резервний» метод відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами рівні митної вартості.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 року по справі № 520/6058/24, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 по справі № 520/6058/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський