Справа № 990/94/24
Суддя: Кривенда Олег Вікторович
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року

м. Київ

Справа № 990/94/24

Провадження № 11-105заі24

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Кривенди О. В.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Короля В. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.

розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2024 року (суддя-доповідач Єресько Л. О., судді Загороднюк А. Г., Мельник-Томенко Ж. М., Губська О. А., Мартинюк Н. М.),

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст та обґрунтування наведених у позовній заяві вимог

1. У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся через підсистему «Електронний суд» до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС від 04 березня 2024 року

№ 59/ас-24 «Про розгляд питання щодо допуску ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням ВККС України від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23» (далі - Спірне рішення);

- зобов`язати ВККС зарахувати до стажу роботи судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю 5 років, який вимагається законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді (02 липня 2020 року);

- зобов`язати ВККС повторно розглянути питання допуску ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі у конкурсі на зайняття 550 вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів» (зі змінами).

2. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що, ухвалюючи Спірне рішення, ВККС безпідставно виходила з того, що положення частини другої статті 137 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, для цілей конкурсу не застосовується, оскільки регулює правовідносини, які виникають при вирішенні питань забезпечення суддів, а саме обчислення суддівської винагороди та реалізації права на відставку.

3. Зазначав,що частина друга статті 137 Закону № 1402-VIII не містить жодних обмежень щодо застосування при визначенні стажу роботи судді за частиною першою статті 28 цього ж Закону, та звернув увагу, що правила обчислення стажу є єдиними не лише для вирішення питань забезпечення суддів (розділ ІХ зазначеного Закону), але також при вирішенні питання права на відставку (стаття 116 розділу VII вказаного Закону). Підкреслює, що законодавець не встановив розмежування у застосуванні статті 137 Закону № 1402-VIII, як це було у попередніх законах, а тому в такий спосіб уніфікував визначення стажу роботи на посаді судді сферою застосування всього Закону, а не лише у межах певної статті чи розділу.

4. На переконання ОСОБА_1 , ВККС на порушення принципу правової визначеності допустила довільне тлумачення статті 137 Закону № 1402-VIII, яка, на його погляд, дозволяла позивачу розраховувати на розумну та передбачувану стабільність наявного законодавства та можливість передбачати наслідки застосування частини другої статті 137 цього Закону (легітимні очікування), а саме щодо зарахування .до стажу роботи судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю щонайменше 5 років, який вимагається законом для призначення на посаду судді.

5. Покликався на те, що Комісією через застосування різного підходу до зарахування стажу на посаді судді, визначеного частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII, допущено дискримінаційний підхід по відношенню до статусу судді.

6. Звертав увагу на те, що Верховним Судом вже неодноразово досліджувалося питання стажу роботи на посаді судді, зокрема, у постановах від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19, від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/537/19, від 30 травня 2019 року у справі 9901/805/18, від 15 лютого 2024 року у справі № 420/14019/23.

Позиція відповідача

7. У відзиві на позовну заяву ВККС зазначала, що положення статті 137 Закону № 1402-VIII для цілей конкурсу на посаду судді апеляційного суду не застосовується, оскільки регулює правовідносини, які виникають при вирішенні питань забезпечення суддів, а саме обчислення суддівської винагороди та реалізації права на відставку, на що вказує і віднесення законодавцем цієї статті до розділу ІХ «Забезпечення суддів» цього Закону.

8. У зв`язку із цим, відповідач вважає помилковими посилання позивача на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19, від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/537/19, від 30 травня 2019 року у справі 9901/805/18, від 15 лютого 2024 року у справі № 420/14019/23, оскільки правовідносини в них були зумовлені реалізацією суддею права на відставку та, відповідно, не стосуються предмета заявленого позивачем позову.

9. Зазначала ВККС про те, що з урахуванням вимог частини першої статті 52 Закону № 1402-VIII передбачений пунктом 1 частини першої статті 28 цього Закону стаж роботи на посаді судді є спеціальним і не підлягає широкому тлумаченню, зокрема, як у випадку, встановленому частиною другою статті 137 зазначеного Закону, що застосовується для визначення розміру суддівської винагороди та інших видів забезпечення судді.

10. Комісія підкреслювала, що при іншому тлумаченні зазначених норм суддя місцевого суду навіть у перший день призначення вже матиме стаж роботи на посаді судді, достатній для зайняття посади судді апеляційного суду, що, на думку Комісії, по-перше, не відповідає меті встановлення мінімального стажу роботи на посаді судді, а по-друге, суперечить пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII щодо застосування до сукупного стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) пункту 1 частини першої цієї ж статті, оскільки виключає ситуацію, коли у судді стаж роботи на посаді судді є меншим ніж п`ять років.

11. Наголошувала, що при встановленні вимог до кандидатів на посаду судді апеляційного суду ВККС забезпечено рівність їхніх прав. Всі зазначені у рішенні про оголошення конкурсу вимоги застосовувалися до всіх осіб, які належали до відповідної категорії кандидатів, однаково і з цілковитою постійністю, а тому спірне рішення є законним та обґрунтованим.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

12. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 15 травня 2024 року відмовив у задоволенні позову.

13. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що положення частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII є спеціальними у питанні визначення видів та необхідного досвіду професійної діяльності як однієї з кваліфікаційних вимог до особи, яка може бути суддею апеляційного суду.

14. Правило, сформульоване у пункті 1 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII щодо потреби наявності стажу роботи на посаді судді не менше п`яти років є чітким і не має бланкетного характеру, тобто не потребує застосування правил, визначених іншими правовими нормами і, відповідно, не містить відсилки до них.

15. З огляду на наведене суд першої інстанції відхилив доводи позивача про недотримання у цьому випадку вимог юридичної визначеності та критерію якості закону як необґрунтовані.

16. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у межах конкурсу на посаду судді апеляційного суду до встановленого пунктом 1 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII необхідного п`ятирічного стажу роботи на посаді судді не зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (частина друга статті 137 зазначеного Закону).

17. Зазначив суд першої інстанції й про те, що Закон № 1402-VIII допускає диференціацію кваліфікаційних вимог, що ставляться до суддів, зокрема, різних інстанцій, та переслідує легітимну мету формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів у залежності від їх професійної кваліфікації. Логічно, що вимоги до професійної кваліфікації [у т. ч. стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності)] для судді апеляційної інстанції є вищими, ніж для судді першої інстанції, а для суддів спеціалізованих судів та Верховного Суду ці вимоги є ще вищими. Така диференціація до вимог стажу професійної діяльності в залежності від інстанції суду була передбачена усіма попередніми законами про судоустрій.

18. Ураховуючи наведене, суд першої інстанції критично оцінив посилання позивача на те, що визначені частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII правила застосовуються в усіх без винятку випадках, які стосуються питань обчислення стажу судді.

19. За обставинами цієї справи Комісія виходила з того, що ОСОБА_1 призначений на посаду судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Указом Президента України від 02 липня 2020 року № 265/2020, а отже, не має відповідного п`ятирічного стажу станом на день подання ним документів. При цьому Комісія обґрунтовано зауважила, що за змістом пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII під відповідним стажем роботи розуміється саме професійна діяльність, зазначена в пунктах 1-3 частини першої цієї статті, зокрема професійна діяльність на посаді судді.

20. Зауважив суд, що при іншому тлумаченні зазначених норм суддя місцевого суду навіть у перший день свого призначення вже буде мати стаж роботи на посаді судді, достатній для судді апеляційного суду, що, на переконання Комісії, по-перше, не відповідає меті встановлення мінімального стажу роботи на посаді судді, а по-друге, суперечить змісту пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII щодо застосування для сукупного стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) пункту 1 частини першої цієї статті.

21. Суд дійшов висновку про помилковість доводів позивача, який вбачає прояви дискримінації та порушення принципу єдності статусу суддів у наведених відповідачем у спірному рішенні висновках стосовно того, що у позивача не могло виникнути права на участь у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів у день призначення на посаду судді місцевого суду.

22. Відхилив суд першої інстанції посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19, від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/537/19, від 30 травня 2019 року у справі 9901/805/18, від 15 лютого 2024 року у справі № 420/14019/23, оскільки правовідносини в цих справах були зумовлені реалізацією суддею права на відставку та, відповідно, не стосуються предмета позову в справі, яка розглядається, іншими словами, є нерелевантними.

23. Отже, як зазначив суд першої інстанції, висновок Комісії про відсутність у позивача передбаченого пунктом 1 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII п`ятирічного стажу роботи на посаді судді станом на день подання ним документів є правильним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

24. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 йдеться про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права.

25. Позивач звертає увагу на те, що правила обчислення стажу є єдиними не лише для вирішення питань забезпечення суддів (розділ ІХ Закону № 1402-VIII), але також при вирішенні питання права судді на відставку (стаття 116 розділу VІІ зазначеного Закону).

26. Отже, на думку скаржника, законодавець не встановив розмежування у застосуванні статті 137 Закону № 1402-VIII, у такий спосіб було уніфіковано визначення стажу роботи на посаді судді сферою застосування всього вказаного вище Закону, а не лише у межах певної статті чи розділу.

27. На відміну від раніше чинних законів законодавець, ухвалюючи відповідну норму, не визначив обмежень щодо її застосування ні самою статтею, ні розділом, у якому її розміщено, а також не обумовив цілі, для яких здійснюється таке визначення.

28. Посилається ОСОБА_1 на те, що відповідачем допущено довільне тлумачення статті 137 Закону № 1402-VIII, оскільки зроблено висновок про те, що положення частини другої статті 137 цього Закону для цілей конкурсу не застосовуються, оскільки регулює правовідносини, які виникають при вирішенні питань забезпечення суддів, а саме обчислення суддівської винагороди та реалізації права на відставку.

29. Мовить і про те, що, застосовуючи по-різному підхід до зарахування стажу на посаді судді, визначеного, зокрема, у частині другій статті 137 Закону № 1402-VIII, відповідач допускає дискримінаційний підхід по відношенню до статусу судді, оскільки, за позицією відповідача зазначений стаж зараховується до стажу, що дає право на обчислення суддівської винагороди та реалізацію права на відставку, і не застосовується при зарахуванні стажу, що дає право на зайняття посади судді апеляційного / касаційного суду.

30. Посилається на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 18 листопада 2021 року у справі № 9901/15/21, від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19, від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/537/19, від 03 липня 2019 року у справі № 9901/140/19, від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18, від 15 лютого 2024 року у справі № 420/14019/23.

31. У відзиві на апеляційну скаргу ВККС посилається на те, що наявність стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, поряд з відповідністю іншим вимогам, визначають особу такою, що відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, а для цілей відповідності вимогам на посаду судді апеляційного суду особа має відповідати також ще й додатковим умовам, визначеним у статті 28 Закону № 1402-VIII, зокрема мати стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років. Відповідно, буквальне тлумачення змісту цієї норми дає підстави вважати, що повторне включення до цього стажу ще й професійного стажу у сфері права щонайменше п`ять років (і як кандидата на посаду судді, і як судді, що має стаж роботи не менше п`яти років) не відповідає закладеним законодавцем кваліфікаційним вимогам на посаду судді апеляційного суду.

32. Вимоги, визначені пунктами 1-4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII, є самостійними (окремими) та виступають додатковими умовами зайняття посади судді апеляційного суду до вже викладених у частині першій статті цієї статті.

33. Зазначає, що Спірне рішення не носить дискримінаційного характеру та не порушує принципу єдності статусу суддів, оскільки логічним є те, що вимоги до професійної кваліфікації, зокрема і стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) для судді апеляційної інстанції, є вищими, ніж для судді першої інстанції, а для суддів спеціалізованих судів та Верховного Суду ці вимоги є ще вищими і така диференціація до вимог стажу професійної діяльності в залежності від інстанції суду не порушує прав осіб, що претендують на зайняття посади судді.

34. Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції - без змін.

Рух апеляційної скарги

35. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 06 червня 2024 року відкрила апеляційне провадження в цій справі, а ухвалою від 26 червня 2024 року призначила справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Установлені судом першої інстанції обставини справи

36. Указом Президента України від 02 липня 2020 року № 265/2020 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області (режим доступу: https://www.president.gov.ua/documents/25).

37. Рішенням ВККС від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами, внесеними рішенням Комісії від 14 грудня 2023 року № 171/зп-23) оголошено конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, з яких: в апеляційних судах з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення - 425; в апеляційних судах з розгляду господарських справ - 58; в апеляційних судах з розгляду адміністративних справ - 67 (далі - Конкурс) (режим доступу: https://vkksu.gov.ua/accounting/94zp-23).

38. Згідно із затвердженими на виконання пункту 2 цього рішення ВККС Умовами проведення конкурсу на зайняття 532 вакантних посад суддів в апеляційних судах (додаток 2 до рішення ВККС від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23) до участі в першій стадії конкурсу допускаються особи, які: 1) у порядку та строки, визначені оголошенням, подали всі необхідні документи; 2) на день подання документів відповідають встановленим статтями 28 та 69 Закону № 1402-VIII вимогам до кандидата на посаду судді апеляційного суду.

39. У грудні 2023 року із заявою про участь у Конкурсі та проведення кваліфікаційного оцінювання звернувся ОСОБА_1 , який у заяві просив допустити його до участі в Конкурсі як особу, яка відповідає вимогам пункту 1 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII, оскільки він має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років.

40. Рішенням ВККС від 04 березня 2024 року № 59/ас-24 відмовлено ОСОБА_1 у допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття 550 вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням ВККС від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами).

41. У цьому рішенні Комісія виходила з того, що ОСОБА_1 призначений на посаду судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Указом Президента України від 02 липня 2020 року № 265/2020, а отже, не має відповідного п`ятирічного стажу станом на день подання ним документів. При цьому Комісія вважала, що положення частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII, згідно з яким до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, для цілей конкурсу не застосовується, оскільки регулює правовідносини, які виникають при вирішенні питань забезпечення суддів, а саме обчислення суддівської винагороди та реалізації права на відставку.

42. Комісія зауважила, що за змістом пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII під відповідним стажем роботи розуміється саме професійна діяльність, зазначена в пунктах 1-3 частини першої цієї статті, тобто професійна діяльність на посаді судді. Водночас при іншому тлумаченні зазначених норм суддя місцевого суду навіть у перший день свого призначення вже буде мати стаж роботи на посаді судді, достатній для судді апеляційного суду, що, на переконання Комісії, по-перше, не відповідає меті встановлення мінімального стажу роботи на посаді судді, а по-друге, суперечить змісту пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII щодо застосування для сукупного стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) пункту 1 частини першої цієї ж статті.

43. Комісією враховано, що ОСОБА_1 в анкеті кандидата на посаду судді зазначає про наявність у нього досвіду професійної діяльності адвоката. Водночас Комісією встановлено, що свідоцтво про право адвокатської діяльності кандидат отримав 02 травня 2019 року, що виключає наявність у нього стажу, визначеного пунктами 2 та 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII.

44. На підставі наведеного Комісія дійшла висновку про відсутність у ОСОБА_1 відповідного стажу роботи, що є підставою для відмови у допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на посаду судді апеляційного суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

45. Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

46. За правилами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

47. Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII суддею апеляційного суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді, а також відповідає одній із таких вимог:

1) має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років;

2) має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше сім років;

3) має досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше сім років;

4) має сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1-3 цієї частини, щонайменше сім років.

48. Згідно з частиною першою статті 52 цього Закону суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

49. За правилами частини першої статті 69 Закону № 1402-VIII на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови.

50. Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 69 Закону № 1402-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) стажем професійної діяльності у сфері права є стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.

51. 30 грудня 2023 року набрав чинності Закон України від 09 грудня 2023 року № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» (далі - Закон № 3511-IX), яким внесено зміни, зокрема, до Закону

№ 1402-VIII.

52. Відповідно до пункту 57 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній на час прийняття спірного рішення) ВККС завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX.

53. Статтею 793 Закону № 1402-VIII визначено особливості проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, зокрема, апеляційного суду. За правилами частин другої, третьої цієї статті у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 (для апеляційного суду).

54. З метою допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду кандидат на посаду судді подає до ВККС:

1) письмову заяву про участь у конкурсі та про проведення кваліфікаційного оцінювання;

2) документи, визначені пунктами 2-13 частини першої статті 72 цього Закону;

3) документи, що підтверджують дотримання однієї з вимог, визначених частиною першою статті 28, частиною першою чи другою статті 33, частиною першою статті 38 цього Закону відповідно.

55. За змістом частини четвертої цієї ж статті Закону № 1402-VIII Комісія на підставі поданих документів встановлює відповідність особи вимогам до кандидата на посаду судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду та формує його досьє. Відповідність особи критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики встановлюється Комісією під час проведення її кваліфікаційного оцінювання як кандидата на посаду судді (пункт 1).

56. Згідно із частинами третьою та п`ятою статті 101 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній на час ухвалення спірного рішення) рішення колегії ВККС ухвалюється більшістю голосів.

57. Рішення Комісії, палат та колегій Комісії викладаються у письмовій формі. У рішенні зазначаються дата і місце ухвалення рішення, склад Комісії (палати, колегії), питання, що розглядалося, мотиви ухваленого рішення, результати поіменного голосування членів Комісії. Рішення підписується головуючим і членами Комісії (палати, колегії), які брали участь у його ухваленні.

58. Аналіз положень статей 28, 69 та 793 Закону № 1402-VIII дає підстави вважати, що законодавець чітко визначив умови за яких особа може бути суддею апеляційного суду, згідно з якими така особа має: 1) відповідати встановленим вимогам до кандидата на посаду судді, однією з яких є умова щодо наявності щонайменше п`ятирічного стажу професійної діяльності у сфері права; 2) за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердити здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді; 3) відповідати одній з вимог, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII.

59. Крім того, оскільки у частині першій статті 52 Закону № 1402-VIII визначено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі, саме такий стаж після призначення особи суддею та зарахування її у штат суду має враховуватися як стаж на посаді судді для цілей вирішення питання відповідності кандидата вимогам на посаду судді апеляційного суду.

60. Отже, наявність в особи професійного стажу у сфері права щонайменше п`ять років є однією з вимог, яким має відповідати кандидат на посаду судді. Водночас для того, щоб особа могла обійняти посаду саме судді апеляційного суду, вона має підтвердити за результатами кваліфікаційного оцінювання здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді та відповідати одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 Закону № 1402-VIII, а саме мати стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років, або науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше сім років, або досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше сім років, або сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1-3 цієї частини, щонайменше сім років.

61. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ВККС обґрунтовано констатувала відсутність у позивача необхідного для зайняття посади судді апеляційного суду передбаченого пунктом 1 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII стажу роботи на посаді судді та відмовила йому в допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі.

62. Аналізуючи та надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо зарахування до стажу на посаду судді для цілей конкурсу на посаду судді апеляційного суду п`ятирічного стажу професійної діяльності у галузі права, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що положення щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, закріплена у частині другій статті 137 розділу IX «Забезпечення суддів» Закону № 1402-VIII. Частиною п`ятою статті 135 Закону № 1402-VIIIпоставлено розмір (у відсотках до посадового окладу) виплачуваної суддям щомісячної доплати за вислугу років у залежність від тривалості стажу роботи. Тобто саме для цілей визначення питань забезпечення суддів у частині другій статті 137 Закону № 1402-VIIIунормовано, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Тому з доводами апеляційної скарги в цій частині Велика Палата Верховного Суду погодитися не може.

63. Необґрунтованими є й доводи апеляційної скарги щодо проявів дискримінації відносно ОСОБА_1 та порушення принципу єдності статусу суддів.

64. Так, у пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року у справі № 13-р/2020 йдеться про те, що судді системи судоустрою і судді Конституційного Суду України виконують свої обов`язки на професійній основі, мають однаковий юридичний статус, основу якого становлять спільні елементи, незалежно від місця суду в системі судоустрою чи від адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді. Однаковість юридичного статусу усіх суддів обумовлена, зокрема, наявністю єдиного порядку набуття статусу судді, сукупністю прав та обов`язків судді, єдністю юридичних гарантій, які надають суддям можливість бути неупередженими, об`єктивними, безсторонніми та незалежними. З набуттям статусу судді пов`язане й набуття передбачених Конституцією та законами України гарантій незалежності.

65. Слід зауважити, що встановлення законом різних вимог до стажу для суддів судів різних інстанцій не порушує принципу єдності статусу суддів, оскільки не впливає на елементи цього статусу, наявність єдиного порядку набуття статусу судді, сукупність прав та обов`язків судді, єдність юридичних гарантій, які надають суддям можливість бути неупередженими, об`єктивними, безсторонніми та незалежними.

66. За практикою Європейського суду з прав людини дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі «Ван Раалте проти Нідерландів») (пункти 48, 49 рішення від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України», заява № 10441/06).

67. Аналогічний підхід у своїх рішеннях застосовує й Конституційний Суд України, вказуючи на те, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У протилежному випадку встановлення обмежень означало б дискримінацію (абзац сьомий пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004).

68. Інші твердження і міркування, які містить апеляційна скарга, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

69. Посилання позивача на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 18 листопада 2021 року у справі № 9901/15/21, від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19, від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/537/19, від 03 липня 2019 року у справі № 9901/140/19, від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18, від 15 лютого 2024 року у справі № 420/14019/23, є безпідставною, оскільки правовідносини у цих справах були зумовлені реалізацією суддею права на відставку, отже, не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

70. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а зазначеного рішення - без змін.

Керуючись статтями 266, 292, 308, 310, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. В. Кривенда

Судді: О. О. Банасько М. В. Мазур

О. Л. Булейко С. Ю. Мартєв

Ю. Л. Власов С. О. Погрібний

І. А. Воробйова О. В. Ступак

М. І. Гриців І. В. Ткач

Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич

І. В. Желєзний Є. А. Усенко

В. В. Король Н. В. Шевцова