Справа № 260/8001/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/8001/23 пров. № А/857/7660/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року (головуючий суддя Рейті С.І., м. Ужгород) у справі № 260/8001/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 2), в якому просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 80 від 09.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії на заміну рішення про призначення пенсії від 24.03.2023 року Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області; зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди її роботи з 19.03.2014 по 04.04.2014, з 18.06.2014 по 24.07.2014, з 01.10.2014 по 05.11.2014, з 02.04.2015 по 11.05.2015, з 02.06.2015 по 08.07.2015, з 02.09.2015 по 06.10.2015, з 02.01.2016 по 07.02.2016, з 02.03.2016 по 07.04.2016, з 01.08.2016 по 06.09.2016, з 07.09.2016 по 06.10.2016, з 07.10.2016 по 06.11.2016, з 19.06.2017 по 25.07.2017, з 01.09.2017 по 06.10.2017, з 07.10.2017 по 07.11.2017, з 02.01.2018 по 07.02.2018, з 10.05.2018 по 13.06.2018, з 02.07.2018 по 06.09.2018, з 03.10.2018 по 06.11.2018, з 08.10.2018 по 22.02.2019; зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 16.03.2023 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 80 від 09.05.2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на зміну рішення про призначення пенсії від 24.03.2023 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що до пільгового стажу позивача правомірно не зараховано період роботи з 11.03.2014 по 22.02.2019, оскільки первинними документами не підтверджено зайнятість позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці повний робочий день. Наголошує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області своїм рішенням від 09.05.2023 № 80 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на зміну рішення про призначення пенсії від 24.03.2023 року приведено пенсійну справу позивача у відповідність до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального права, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16.03.2023 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто ГУ ПФУ в Харківській області та рішенням від 24.03.2023 року № 80 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

20.04.2023 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про допризначення пенсії за віком у зв`язку з наданням додаткових документів, яку після реєстрації, було розглянуто ГУ ПФУ в Чернігівській області

Рішенням № 80 від 09.05.2023 про відмову у призначенні пенсії на зміну рішення про призначення пенсії від 24.03.2023 року, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, з огляду на відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

Зі змісту спірного рішення, позивачу не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 11.03.2014 року по 22.02.2019 року, оскільки первинними документами не підтверджено зайнятість заявниці на роботах із шкідливими і важкими умовами праці повний робочий день. Відповідно до наказу від 11.03.2014 року № 33 заявниця прийнята на посаду молодшої медичної сестри терапевтичного відділення на 0,5 ставки, з 23.02.2019 року відповідно до наказу від 08.02.2019 року № 190-к переведена на повну ставку молодшої медичної сестри терапевтичного відділення.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Як вже було встановлено, рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 24.03.2023 року позивачу призначено пенсію на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Наведене сторонами не заперечується.

Водночас, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 09.05.2023 приймає рішення № 80 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на зміну рішення про призначення пенсії від 24.03.2023 року.

В апеляційній скарзі пенсійний орган зазначає, що таким чином приведено пенсійну справу позивача у відповідність до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів наголошує, що ні Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ні Порядком №22-1 не передбачено право органу Пенсійного фонду приймати рішення про відмову в призначенні пенсії на зміну рішення про призначення пенсії.

Позивачу рішенням від 24.03.2023 року № 80 вже призначено пенсію на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія позивачу виплачується на підставі вказаного рішення, дане рішення є чинним, доказів скасування такого апелянтом не надано.

Жодним нормативно-правовим актом не надано пенсійному органу повноважень скасовувати, змінювати чи приймати рішення про відмову в призначенні пенсії на зміну рішення про призначення пенсії, відтак колегія суддів констатує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, приймаючи оскаржуване рішення, вийшло за межі своїх повноважень.

Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 09.05.2023 № 80 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на зміну рішення про призначення пенсії від 24.03.2023 року.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 260/8001/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар