Справа № 569/9299/24
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/9299/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панас О.В. розглянувши в порядку письмового провадження в мiстi Рiвному справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання нечинною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання нечинною та скасування постанови.

Просив визнати протиправною та скасувати постанову Серія ЕНА № 2044026 ст. інспектора Чернівецького районного управління поліції ГУНГІ в Чернівецькій області лейтенанта поліції Маника Івана Івановича від 01.05.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.1 ст. 122 КУпАП штрафу в розмірі 340 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою ст.інспектора Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 01.05.2024 року на мене накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до вищезазначеної постанови, він 01.05.2024 року, с.Яблунівка, керуючи транспортним засобом Subaru Forester, НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.3 вузької подвійної суцільної лінії та здійснив її перетин чим порушив п.8.5.1. ПДР - Порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

Маневр обгону, повороту чи паркування на зустрічній смузі він не здійснював так само як і перешкод в русі нікому не створював.

Наданий на ознайомлення відеозапис не містить доказів порушення правил дорожнього руху автомобілем державний номер якого вказаний в оспорюваній постанові.

Також зауважив, що патрульні крім його автомобіля одночасно зупинили і інший автомобіль з причіпом ( лафетою) при цьому документи у водія не перевіряли, постанову чи протокол відносно нього не складали) пояснень не відбирали.Аналогічно зупинивши його автомобіль інспектором не було відразу зазначено причин зупинки, та яке конкретно порушення правил дорожнього руху він міг допустити.Складення постанови відбулось на відстані декількох кілометрів від місця нібито вчиненого ним порушення вимог дорожньої розмітки і він наполягав на огляді місця та хоча б долучення плану схеми спірної ділянки дороги, проте його доводи були відхилені.

Ввважає, що інспектором патрульної поліції факт вчинення правопорушення, в якому його звинувачено, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим і належним доказом, що міг би бути належним та допустимим для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Ухвалою суду від 21.05.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

На виконання ухвали суду позивач сплатив судовий збір та долучив квитанцію, згідно поданого клопотання просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.05.2024 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу без повідомлення (виклику) учасників справи. Пакет документів з суду відповідач отримав 11.06.2024 по пошті рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується повернутим до суду повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відзив на позов до суду не поданий.

Дослідивши наявні у справі докази, та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Предметом доказування, згідно з ч.1 ст. 138 КАСУ, є обставини (факти), якими обгрунтовуються позовні вимоги чи заперечення абоякі мають інше значення для вирішення справи, та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. З`ясуванню і перевірці доказами підлягають також причини і умови, які сприяли правопорушенню або виникненню спору.

Судом встановлено, що постановою, ухваленою ст.інспектором Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 від 01.05.2024 року Серія ЕНА № 2044026 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Як вбачається зі змісту вищезазначеної постанови, 01.05.2024 року, в с. Яблунівка, М-19 км 457, керуючи транспортним засобом Subaru Forester, НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.3 вузької подвійної суцільної лінії та здійснив її перетин чим порушив п.8.5.1. ПДР - Порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показниками технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. З огляду на те, що прохання позивача про ознайомлення його з доказами вчиненого правопорушення до уваги взяті не були, позивача було позбавлено можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі а також позбавлено останнього права на юридичну допомогу. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в рамках повноважень і в спосіб передбачений Конституцією України та Законами України. Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Однак, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази , які підтверджують винуватість правопорушника, окрім постанови про адміністративне правопорушення, що розцінюється судом як односторонність та неповнота при ухваленні вищевказаної постанови. Крім того, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 Кодексу). Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Жодного з доказів, перелічених у статті 251 КУпАП, які містять фактичні дані, на основі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідач суду не надав. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 грудня 2018 року по справі №263/15738/16- а). Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні(Правовий висновок Верховного Суду у Постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16- а). Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року). Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Через недостатність належних та допустимих доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху належним чином не доведений і не встановлений, а тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246,286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання нечинною та скасування постанови, задовольнити.

Скасувати постанову Серії ЕНА № 2044026 ухвалену ст. інспектором Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Маником І.І. від 01.05.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3, . Повний текст рішення виготовлено 15.07.2024.

Суддя: О.В.Панас