Справа № 211/3295/24
Суддя: Ніколенко Д. М.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/3295/24
Провадження № 2-а/211/27/24
РІШЕННЯ

іменем України

15 липня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬНАЇР», про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції та просить суд скасувати постанову серії ЕНА №2134245 від 13.05.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн., та просить провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

18 червня 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 до суду на електронну пошту було скеровано відзив на позовну заяву, який у подальшому 19 червня та 24 червня 2024 року було продубльовано. Відповідно до відзиву представник просить відмовити у задоволенні позову, оскільки автомобіль, яким керував позивач є вантажним, строк його експлуатації більше двох років, вантажопідйомність 3,5 тонн, тому він підлягає обов`язковому технічному контролю кожних два роки.

20 червня 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬНАЇР» в особі директора товариства ОСОБА_3 надійшло пояснення третьої особи на відзив. З якого вбачається, що третя особа заперечує щодо твердження відповідача, що автомобіль, яким керував позивач є вантажним, оскільки даний автомобіль є вантажопасажирським В та не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, тому відповідно не потребує обов`язкового технічного контролю.

27 червня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просив задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання сторони у справі не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи у судове засідання не з`явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬНАЇР», в особі юрисконсульта товариства ОСОБА_4 , звернулося до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника товариства, ухвалити рішення за матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 13 травня 2024 року відносно позивача ОСОБА_1 було складено постанову серії ЕНА №2134245 про те, що він керував транспортним засобом ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив вимоги п. 31. 3. «б» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 4).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до частини третьої статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 31.3 б ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Статтею 29 вказаного нормативного акту встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про дорожній рух" технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями статті 35 Закону України "Про дорожній рух". Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

У той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Відповідно до п.п. 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 (далі - Порядок), транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку це транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Під господарською діяльністю в Господарському кодексі України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (стаття 3 ГК України).

У постанові від 08 липня 2020 року справа №731/186/17 адміністративне провадження №К/9901/21906/18 Верховний Суд, здійснивши аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух", дійшов висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, однією з визначальних обставин є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів - з метою отримання прибутку.

Господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Згідно зі статтею 29 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 липня 1997 року (далі - Правила).

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:

- транспортними засобами спеціального призначення;

- транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;

- службовими легковими автомобілями;

- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Відповідно до матеріалів справи, транспортний засіб ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повною масою 3 500 кг, без навантаження 2 020, загальним легковим вантажопасажирським В автомобілем, на праві власності належить ОСОБА_5 , який, у свою чергу, відповідно до Договору оренди транспортних засобів від 17.02.2022 передав у оренду ТОВ «Альнаїр» (а.с. 7 копія свідоцтва про реєстрацію, а.с. 8-10 копія договору).

У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ТОВ «Альнаїр» здійснює види діяльності за кодами, серед яких немає видів діяльності по кодам 49-51 згідно Класифікатора видів економічної діяльності ДК 009:2010, що пов`язані із транспортною галуззю (а.с. 11-19 копія витягу).

ОСОБА_1 працює у товаристві на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування та на підставі наказу №19 від 01.03.2024 за ним закріплений службовий автотранспорт для роботи у 2024 році - ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 20 копія наказу про прийняття на роботу, а.с. 21 копія наказу №19 від 01.03.2024, а.с. 22 копія подорожнього листу службового легкового автомобіля від 13.05.2024).

Таким чином, суд вважає встановленим, що автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання прибутку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доказів того, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.121 КУпАП, відповідачем до суду надано не було та такі докази в матеріалах справи відсутні.

Будь-яких доказів щодо використання позивачем автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів, відповідачем не надано.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2134245 від 13 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову у справі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн., відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2134245 від 13.05.2024, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 2 батальйону Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Карачуном Сергієм Леонідовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 15 липня 2024 року.

Суддя Д.М. Ніколенко