Справа № 400/5395/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 р. № 400/5395/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54008,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач) про:

визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо незарахування періодів трудової діяльності до страхового стажу позивача при призначенні пенсії за віком протиправним;

зобов`язання відповідача допризначити та виплачувати з 13.07.2023 позивачу пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу 10 років 11 місяців 01 день за наступні періоди трудової діяльності:

з 22.08.1989 по 24.11.1990;

з 09.04.1991 по 10.10.1994;

з 10.04.1995 по 28.08.1997;

з 01.09.1997 по 01.10.1998;

з 01.10.1998 по 01.04.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.07.2023 йому призначено пенсію за віком. Однак, при обчислені її розміру відповідач не врахував усі періоди його роботи, дані про які містяться в його трудовій книжці, а саме: з 22.08.1989 по 24.11.1990, з 09.04.1991 по 10.10.1994, з 10.04.1995 по 28.08.1997, з 01.09.1997 по 01.10.1998, з 01.10.1998 по 01.04.2015, що в загальному складає 10 років 11 місяців 01 день. На переконання позивача, внаслідок такої протиправної бездіяльності відповідача йому призначено пенсію в меншому розмірі, ніж необхідно.

У відзиві на позовну заяву від 12.06.2024 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволені відмовити. Відзив умотивовано тим, що відповідач не надав уточнюючих довідок підприємств, їх правонаступників або архівних установ для зарахування страхового стажу щодо періодів роботи, які не були враховані з таких підстав:

з 22.08.1989 по 24.11.1990 в Кооперативі «Блок», оскільки відповідний запис у трудовій книжці про звільнення зазначено недвозначними арабськими цифрами;

з 09.04.1991 по 10.10.1994 в Кооперативі «Азія», оскільки записи про прийняття та звільнення скріплені не дійсною печаткою (вже не існуючої на той час УРСР);

з 10.04.1995 по 28.08.1997, скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ввод», оскільки запис про прийняття на роботу не містить назви організації;

з 01.09.1997 по 01.10.1998 в СМТ «Оріон», оскільки запис про звільнення скріплений нечітким відтиском печатки.

Крім цього, в записах трудової книжки позивача за період з 09.04.1991 по 01.10.1998 відсутнє прізвище відповідальної особи, яка засвідчувала записи при звільненні. Натомість періоди роботи позивача з 01.10.1998 по 01.04.2015 зараховано до страхового стажу.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно із записами №№ 18, 19, 22, 23, 28, 29, 30, 31, 32-34 у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , заповненої 06.07.1979, позивач працював відповідно:

з 22.08.1989 по 24.11.1990 каменярем 3 розряду в кооперативі «Блок» (місяць в даті про звільнення зазначений тризначним числом « 011»);

з 09.04.1991 по 10.10.1994 каменярем 4 розряду в кооперативі «Азия» (на печатці, якою скріплені записи, наявна абревіатура «УССР»; також відсутнє прізвище відповідальної особи, яка засвідчувала записи при звільненні);

з 10.04.1995 по 28.08.1997 каменярем 4 розряду в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ввод» (запис про прийняття на роботу не містить назви роботодавця, однак він окремо скріплений печаткою підписом директора і печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ввод»; також відсутнє прізвище відповідальної особи, яка засвідчувала записи при звільненні);

з 01.09.1997 по 01.10.1998 каменярем 4 розряду в СМК «Орион» (запис про звільнення скріплений нечітким відтиском печатки; також відсутнє прізвище відповідальної особи, яка засвідчувала записи при звільненні);

з 01.10.1998 по 01.04.2015 теслярем-облицювальником 5 розряду та бригадиром бригади теслярів 2 в Приватному підприємстві Будівельно-монтажна компанія «ОРІОН-ЦЕНТР».

У листі відділу інформації та використання документів ліквідованих установ (трудовий архів) Миколаївської міської ради від 14.03.2024 № Г-247/24.03-01 повідомлено, що документи з особового складу кооперативу «Блок», обслуговуючого кооперативу «Азія», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВОД» та Будівельно-монтажного кооперативу «ОРІОН» до відділу на зберігання не надходили, тому надати довідки щодо роботи позивача за 1989-1997 роки на вищезазначених підприємств неможливо.

Відповідно до рішення відповідача від 21.07.2023 № 19 позивачу призначено з 13.07.2023 пенсію за віком, при обчислені розміру якої враховано страховий стаж позивача 30 років 09 місяців 12 днів.

Згідно з формою РС-право у пенсійній справі № 19 при обрахунку страхового стажу позивача не враховано, зокрема, такі спірні періоди відповідно:

1) з 22.08.1989 по 24.11.1990;

2) з 09.04.1991 по 10.10.1994;

3) з 10.04.1995 по 28.08.1997;

4) з 01.09.1997 по 31.01.1998, з 01.04.1998 по 30.06.1998, з 01.08.1998 по 30.09.1998;

5) з 01.01.2010 по 31.01.2010.

Періоди роботи позивача з 01.02.1998 по 31.03.1998. з 01.07.1998 по 31.07.1998, з 01.10.1998 по 31.12.2009 та з 01.02.2010 по 07.04.2015 зараховані відповідачем до його страхового стажу.

Вважаючи вищенаведену бездіяльність щодо незарахування до стажу страхового стажу усіх періодів роботи його роботи, які зазначені в трудовій книжці, позивач звернувся до суду з цим позовом. Він переконаний, що відповідач порушив його право на отримання пенсії за віком в належному розмірі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Тому страховий стаж за період до 01.01.2004 обчислюється на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, періоди роботи позивача до 31.12.2003 можуть бути зараховані до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Отже, періоди роботи позивача з 22.08.1989 по 24.11.1990, з 09.04.1991 по 10.10.1994, з 10.04.1995 по 28.08.1997, з 01.09.1997 по 01.10.1998 та з 01.10.1998 по 31.12.2003 згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можуть бути зараховані до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що їх підтверджують;

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак у разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 31.12.2003 встановлюється на підставі відповідних записів у ній.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.9, абзацу першого пункту 4.1 Інструкції про порядок введення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (чинна до 17.08.1993), а також абзацу першого пункту 2.10 абзацу першого пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110:

у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається;

у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до 09.06.2021) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що зазначення в даті про звільнення тризначного числа (запис № 9 трудової книжки), наявність на печатці абревіатури «УССР» (записи №№ 22, 23), нечіткий відтиск печатки (записи №№ 30, 31), відсутність у записі про прийняття на роботу назви роботодавця (запис № 28), а також відсутність прізвища відповідальної особи, яка засвідчувала записи при звільненні (записи №№ 22, 23, 28, 29, 30 і 31) не можуть бути підставами для незарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача.

Відтак протиправно не зарахував відповідні періоди роботи позивача до його страхового стажу.

Водночас суд врахував, що відділ інформації та використання документів ліквідованих установ (трудовий архів) Миколаївської міської ради листом від 14.03.2024 № Г-247/24.03-01 проінформував позивача про те, що документи з особового складу кооперативу «Блок», обслуговуючого кооперативу «Азія», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВОД» та Будівельно-монтажного кооперативу «ОРІОН» до відділу на зберігання не надходили, тому надати довідки щодо роботи позивача за 1989-1997 роки на вищезазначених підприємств неможливо.

Отож у позивача відсутня об`єктивна можливість підтвердити вищенаведені періоди роботи архівними довідками.

Натомість суд встановив, що відповідно до форми РС-право у пенсійній справі № 19 при обрахунку страхового стажу позивача відповідач враховав такі спірні періоди його роботи: з 01.02.1998 по 31.03.1998. з 01.07.1998 по 31.07.1998, з 01.10.1998 по 31.12.2009 та з 01.02.2010 по 07.04.2015.

Таким чином, твердження позивача, що відповідач не зарахував до його страхового стажу вищенаведені періоди його роботи при обчислені пенсії не відповідають дійсності. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується періоду роботи позивача з 01.01.2010 по 31.01.2010, суд встановив відсутність даних про сплату позивачем страхових внесків за цей період, що підтверджується даними персоніфікованого обліку позивача.

Таким чином, враховуючи абзац першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, відповідач правомірно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 01.01.2010 по 31.01.2010.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Квитанцією від 07.06.2024 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу в загальному розмірі 605,60 грн (?1211,20 : 2 = ?605,60).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо незарахування періодів трудової діяльності ОСОБА_1 з 22.08.1989 по 24.11.1990, з 09.04.1991 по 10.10.1994, з 10.04.1995 по 28.08.1997, з 01.09.1997 по 31.01.1998, з 01.04.1998 по 30.06.1998 та з 01.08.1998 по 30.09.1998 до його страхового стажу при призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) з 13.07.2023 пенсію за віком, зарахувавши до його страхового стажу періоди трудової діяльності з 22.08.1989 по 24.11.1990, з 09.04.1991 по 10.10.1994, з 10.04.1995 по 28.08.1997, з 01.09.1997 по 31.01.1998, з 01.04.1998 по 30.06.1998 та з 01.08.1998 по 30.09.1998, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 15 липня 2024 року