Справа № 120/12239/23
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12239/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

16 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Залімського І. Г. Кузьмишина В.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СПДН ВП Вінницького РУП Головного управління поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Шемети Івана Володимировича, Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора СПДН ВП Вінницького РУП Головного управління поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Шемети Івана Володимировича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №098110 від 29.07.2023 щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вказаний припис є протиправним та таким, що порушує права та свободи позивача.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11 червня 2013 року № 217 "Про участь у вихованні та порядок побачення з дітьми батьків, які проживають окремо" ОСОБА_1 визначено порядок побачення з сином ОСОБА_2 (щодня з 18 години до 21 години; перша та третя субота місяця з 10 години до 18 години; друга та четверта неділя місяця з 10 години до 18 години).

29 липня 2023 року о 09 годині 08 хвилин до Вінницького районного управління ГУНП у Вінницькій області зі служби "102" надійшло повідомлення ОСОБА_3 про те, що за адресою її проживання ( АДРЕСА_1 ) її колишній співмешканець ОСОБА_1 відносно неї та їх спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство психологічного характеру, здійснює переслідування, висловлюється нецензурною лайкою, чим принижує її честь та гідність.

29 липня 2023 року старшим інспектором СПДН Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_4 складено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію, а також відібрано пояснення у ОСОБА_3 та у неповнолітнього ОСОБА_2 .

У заяві ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_1 вчинив стосовно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме чинить психологічний тиск, погрожує, переслідує та ображає нецензурною лайкою.

Також поліцейським отримано від ОСОБА_3 пояснення, у яких остання вказала, що 29 липня 2023 року близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_1 вчинив відносно неї психологічний тиск та вимагав, щоб їх син ОСОБА_2 поїхав разом з ним до міста Житомир. Окрім того, у таких поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 шантажує сина тим, що у разі якщо син відмовиться від поїздки до міста Житомир, то до дитячого табору ОСОБА_2 не поїде, тобто чинить постійний психологічний тиск на їх сина.

29 липня 2023 року старшим інспектором СПДН Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_4 в присутності матері опитаний її неповнолітній син ОСОБА_2 .

У наданих поясненнях ОСОБА_2 пояснив, що 29 липня 2023 року близько 09 години 00 хвилин він перебував вдома за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час до їх квартири прийшов ОСОБА_1 та почав чинити відносно нього психологічний тиск, а саме вимагав, щоб ОСОБА_2 поїхав разом з батьком до міста Житомир. В подальшому, як зазначає у поясненнях ОСОБА_2 , його батько почав чинити психологічний тиск на маму в його присутності. При цьому, зазначив, що ОСОБА_1 постійно приїжджає до них в квартиру, переслідує їх, вчиняє словесні конфлікти та виражається нецензурною лайкою на адресу їх рідних.

За результатами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства 29 липня 2023 року інспектором СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 098110 у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 психологічного домашнього насильства відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

Відповідно до вказаного термінового заборонного припису ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою у період з 11 години 00 хвилин 29 липня 2023 року по 11 годину 00 хвилин 02 серпня 2023 року.

Важаючи зазначений припис протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що після встановлення рівня небезпеки постраждалої особи ОСОБА_2 , інспектор СПДН Вінницького РУП Головного управління поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 на власний розсуд вирішив скласти терміновий припис, реалізувавши при цьому свої дискреційні повноваження, що не суперечить нормам чинного законодавства. При цьому судом не встановлено порушень процедури прийняття оскаржуваного припису.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи , оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач, 29.07.2023, здійснюючи свої законні права, як батько ОСОБА_2 , діяв відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11 червня 2013 року № 217 "Про участь у вихованні та порядок побачення з дітьми батьків, які проживають окремо", однак зазнав порушення зазначених прав зі сторони працівника поліції, який без належних та обґрунтованих доказів виніс терміновий заборонний припис.

При складанні 29.07.2023 оскаржуваного термінового заборонного припису стосовно кривдника, працівниками поліції не було належним чином досліджено ситуацію, що склалась між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та безпідставно встановлено, що зі сторони ОСОБА_1 існували винні дії чи бездіяльність, що виявлялись у вчиненні психологічного насильства щодо неповнолітнього сина.

Вважає терміновий заборонний припис протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки інспектором СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Шеметою І.В. при складанні вказаного припису не було дотримано вимог передбачених Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству", не здійснено перевірку відповідної інформації, припис винесено без відповідних підстав.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність апеляційної скарги, у зв`язку з чим просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII).

У частині першій статті 1 цього Закону наведено наступні визначення понять:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3);

кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6);

особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (пункт 8);

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14);

терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства (пункт 16).

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону № 2229-VIII до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії; 7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством; 8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону; 9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

У даному випадку Головне управління Національної поліції у Вінницькій області наділене владними управлінськими функціями щодо розгляду поданих згідно із Законом № 2229-VIII заяв та вжиття, за наслідком їх розгляду, відповідних заходів.

Відповідно до статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать:

1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника;

2) обмежувальний припис стосовно кривдника;

3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи;

4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з частинами 1, 2, 4-6, 9, 11 статті 25 Закону №2229-VIII терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи:

1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;

2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;

3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.

Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.

Особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України.

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 654 від 01 серпня 2018 затверджено Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника.

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку № 654 цей Порядок визначає процедуру винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника.

Згідно п. 2 Порядку № 654, що відповідає ч. 4 ст. 25 Закону № 2229-VIII, припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Процедуру винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника визначено Розділом ІІ Порядку № 654.

Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку №654 терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.

Усі реквізити припису заповнюються державною мовою, розбірливим почерком, чорнилом чорного або синього кольору.

У разі якщо особа, щодо якої виноситься припис, не володіє українською мовою, припис складається за участю перекладача.

Тобто, у разі виникнення внаслідок домашнього насилля безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи, остання з метою його негайного припинення, недопущення продовження чи повторного вчинення, звертається до уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України із заявою. У свою чергу працівники уповноваженого підрозділу поліції, після опрацювання заяви, за результатами оцінки ризиків виносять терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначає Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений спільним наказом Мінсоцполітики України та МВС України від 13 березня 2019 року № 369/180, згідно з пунктами 4, 5 розділу І якого оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за фактом вчинення домашнього насильства.

Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІ Порядку № 369/180 за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти "так", "ні", "без відповіді" / "невідомо" (додаток 1 до Порядку № 369/180).

Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку № 369/180, дві відповіді "Так" на запитання з № 1-6 та на будь-яку кількість запитань з № 7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває в ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з № 1-6 та на щонайменше сім і більше запитань з № 7-27 або жодної відповіді на запитання з № 1-6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з № 1-6 та на не більше ніж шість запитань з № 7-27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.

Якщо на всі запитання отримано відповіді "Без відповіді / Невідомо", поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Згідно з пункту 7 розділу ІІ Порядку № 369/180 залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Отже, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції, оцінивши рівень небезпеки постраждалої особи як низький або середній, можливі ризики, має повноваження винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника на свій розсуд, як це визначено пунктом 7 Порядку № 369/180.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2022 року № 380/952/20.

Як слідує з Форми оцінки вчинення домашнього насильства від 29.07.2023 поліцейським за наслідками опитування ОСОБА_3 визначено рівень небезпеки як середній, з урахуванням відповідей, а саме: блок запитань з № 1 - 6 містить 0 відповіді "Так", блок запитань № 7 - 27 містить 2 відповіді "Так".

З огляду на вищевикладені обставини, зокрема, кількість відповідей "Так", характер та специфіку запитань №№ 8, 10, прийняття оскаржуваного термінового заборонного припису стосовно кривдника було необхідним заходом врегулювання конфлікту.

Після встановлення рівня небезпеки постраждалої особи ОСОБА_3 , інспектор СПДН ВП Вінницького РУП Головного управління поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 на власний розсуд вирішив скласти терміновий припис, таким чином реалізувавши свої дискреційні повноваження, що не суперечить нормам чинного законодавства.

При цьому, судом не встановлено порушень відповідачем процедури прийняття оскаржуваного припису.

Терміновий заборонний припис не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію і спрямований на негайне припинення кривдником дій щодо постраждалої особи та недопущення продовження чи повторення таких дій.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

З урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно застосував надане йому дискреційне повноваження, склавши оскаржуваний терміновий заборонний припис.

Щодо доводів позивача про те, що постановою Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року скасовано постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2023 року в справі № 127/23589/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що доводи про закриття провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП не можуть вплинути на оцінку судом законності винесення заборонного припису, оскільки притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення термінового заборонного припису має різну правову природу та є різними заходами впливу на запобігання домашньому насильству.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.02.2022 року по справі № 380/952/20.

Колегія суддів наголошує, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника є спеціальним заходом протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства з метою негайного припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Таким чином, винесення поліцейським відносно кривдника термінового заборонного припису є спеціальним заходом протидії домашньому насильству, метою якого є недопущення вчинення таких дій протягом строку на який його було винесено, що спростовує позицію апелянта.

Доводи апелянта про відсутність підстав для винесення припису, колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до вищенаведених норм законодавства, якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні - терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи.

У даному випадку, як вже було вище зазначено, після встановлення рівня небезпеки постраждалої особи, відповідач на власний розсуд, реалізувавши свої дискреційні повноваження, вирішив скласти терміновий припис, що не суперечить нормам чинного законодавства.

Щодо доводів скаржника про допущення помилки в оскаржуваному заборонному приписі, то такі доводи не можуть бути безумовною підставою для скасування термінового заборонного припису, позаяк виявлені позивачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого припису, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа, а не його формі та формальних недоліків.

Окрім того, на час звернення позивача до суду з позовом у цій справі, заборонний припис як акт індивідуальної дії, реалізовано його застосуванням і спливом часу, на який він виносився, тобто він вичерпав свою дію і не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача.

В частині решти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом та їм було надано належну правову оцінку.

Крім того, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Зокрема, у справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі "Hirvisaari v. Finland", заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Залімський І. Г. Кузьмишин В.М.