Справа № 260/1954/24
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2024 року м. Ужгород№ 260/1954/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) від 15.02.2024 року № 08 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу»;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до стажу державної служби періоди роботи на посадах: 03.06.2002 р. по 24.01.2003 р. керуючого справами у виконавчому апараті ради, з 24.01.2003 р. по 05.05.2006 р. заступника голови районної ради, з 05.05.2006 р. по 01.12. 2010 р. заступника голови районної ради та з 01.12.2010 р. по 18.06.2012 р. начальника відділу організаційного забезпечення діяльності ради та перевести його з 22.06.2023 року (день первинного звернення з заявою про переведення) на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

В обґрунтування позову позивач вказав, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Закарпатській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV). 22.06.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Закарпатській області із заявою про переведення його на пенсію за віком згідно із Законом №889-VIII. Однак рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 28.06.2023 № 08 відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом №889-VIII. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 у справі №260/5775/23 скасовано рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 28.06.2023 № 08, зобов`язано зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди роботи на посадах: комсорг по групі шкіл Міжгірського райкому ЛКСМ України з 01.10.1980 року по 19.12.1981 року, другий секретар Міжгірсьіюго РК ЛКСМ України з 19.12.1981 року по 10.11.1983 року, перший секретар Міжгірського РК ЖСМ України з 22.06.1984 року по 01.12.1988 року, заступник завідуючого організаційним відділом Міжгірського РК КПУ 3 01.12.1988-01.09.1989 року та зобов`язано повторно розглянути заяву про переведення на пенсію державного службовця від 22.06.2023. При повторному розгляді заяви позивача від 22.06.2023 на виконання рішення суду від 12.10.2023 у справі №260/5775/23 відповідач прийняв рішення від 15.02.2024 року № 08 про відмову у переведенні його на пенсію за віком згідно із Законом №889-VIII, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу на посадах державної служби, так як робота в органах місцевого самоврядування відповідно до статті 14 Закону України від 07.06.2001 №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон №2493-III) не відноситься до посад державної служби.

Позивач не погоджується із таким рішенням та зазначає, що він має право на призначення пенсії державного службовця, тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення ГУ ПФУ у м. Києві від 15.02.2024 року № 08, оскільки з 03.06.2002 по 18.06.2012 позивач працював на посадах, що відносяться до посад в органах місцевого самоврядування, які відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ з 05.07.2001 не враховуються до стажу державної служби.

У відповіді на відзив позивач вказав про необґрунтованість відзиву відповідача та просив задовольнити позовні вимоги повністю, зазначив, що відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі- Порядок №283), та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі- Порядок №229), до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-III.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , з 29.07.2018 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Закарпатській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

22 червня 2023 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо переходу з пенсії за віком, призначеної згідно з Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію, згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VI від 10.12.2015 р..

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) від 28.06.2023 року № 08 позивачу відмовлено у переході на пенсію відповідно до ЗУ «Про державну служби».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 у справі №260/5775/23 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 : визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.06.2023 року № 08 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах: комсорг по групі шкіл Міжгірського райкому ЛКСМ України з 01.10.1980 року по 19.12.1981 року, другий секретар Міжгірсьіюго РК ЛКСМ України з 19.12.1981 року по 10.11.1983 року, перший секретар Міжгірського РК ЖСМ України з 22.06.1984 року по 01.12.1988 року, заступник завідуючого організаційним відділом Міжгірського РК КПУ 3 01.12.1988-01.09.1989 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву про переведення ОСОБА_1 з 22.06.2023 року на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», як особи, що набула стаж державної служби понад 20 років на момент вступу в дію Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу»; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 у справі №260/5775/23 відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 22.06.2023 та прийнято рішення від 15.02.2024 року № 08 про відмову у переведенні з пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом №889-VIII. Рішення мотивоване тим, що оскільки на день набрання чинності Законом № 889-VIII особа не займала посади державного службовця, стаж державної служби становить 16 років 11 місяців 7 днів (станом на 05.05.2014р. - дата звільнення з посади державного службовця). До стажу державної служби враховані наступні періоди: комсорг по групі шкіл Міжгірського райкому ЛКСМ України з 01.10.1980 року по 19.12.1981 року; другий секретар Міжгірського РК ЛКСМ України 3 19.12.1981 року по 10.11.1983 року; перший секретар Міжгірського РК ЖСМ України з 22.06.1984 року по 01.12.1988 року; заступник завідуючого організаційним відділом Міжгірського РК КПУ з 01.12.1988 по 01.09.1989 року; з 27.11.1990 по 31.05.1992 завідуючий організаційним відділом райсполкома; з 01.06.1992 по 01.09.1994 завідуючий відділом культури в справах молоді і спорту держадміністрації; з 02.09.1994 по 25.12.1995 завідуючий відділом культури виконкому районної Ради народних депутатів; з 26.12.1995 по 01.09.1997 завідуючий відділом культури райдержадміністрації; з 19.06.2012 по 30.04.2014 заступник голови райдержадміністрації.

Згідно запису трудової книжки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , з 03.06.2002 прийнятий в Міжгірську районну раду. Отже стаж роботи з 03.06.2002 по 18.06.2012 не може бути зараховано до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу».

Незгода позивача із повторною відмовою у переведенні його із пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію відповідно до Закону №889-VIII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ).

01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так згідно з пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18).

Водночас, для осіб, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, з наведеного випливає, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а.

Із рішення ГУ ПФУ у м. Києві від 15.02.2024 року № 08 слідує, що єдиною підставою для відмови позивачу у переході з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком на підставі Закону №889-VIII є відсутність стажу 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. При цьому відповідач не зарахував до стажу державної служби період роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 03.06.2002 по 18.06.2012.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону №889-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 25.03.2016 №229 затвердив Порядок обчислення стажу державної служби (чинний з 01.05.2016), який визначає механізм обчислення стажу державної служби. До стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (пункт 4 Порядку №229).

Водночас згідно з пунктом 6 цього Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в цьому випадку слід керуватись Порядком №283 та додатком до нього (діяли до 01.05.2016), за змістом пункту 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 03.06.2002 по 18.06.2012 працював в органах місцевого самоврядування, а саме:

- з 03.06.2002 по 23.01.2003 на посаді керуючого справами у виконавчому апараті Міжгірської районної ради;

- з 24.01.2003 по 04.05.2006 на посаді заступника голови Міжгірської районної ради;

- з 05.05.2006 по 30.11.2010 на посаді заступника голови Міжгірської районної ради;

- з 01.12.2010 по 18.06.2012 на посаді начальника відділу організаційного забезпечення діяльності Міжгірської районної ради.

Отже, позивач займав посади в органах місцевого самоврядування, час роботи на яких зараховується до стажу державної служби, у зв`язку із чим відмова відповідача ГУ ПФУ у м. Києві у зарахуванні цього періоду з 03.06.2002 по 18.06.2012 (більше десяти років) до стажу державної служби є протиправною (вказані висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №735/939/17).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в у м. Києві не було фактичних та правових підстав для не зарахування до стажу державної служби позивача періодів роботи на посадах в органах місцевого самоврядування та відмови у зв`язку із цим у переведенні позивача на інший вид пенсії.

Водночас у позивача наявні умови для реалізації права на одержання пенсії державного службовця згідно із пунктом 10 розділу ХІ Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, а саме досягнення віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV (на момент звернення із заявою має повних 65 років), наявність на день набрання чинності Законом №889-VIII (01.05.2016) більше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців та наявність необхідного страхового стажу (більше 43 років, що підтверджується розрахунком страхового стажу форми РС-право від 28.06.2023).

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки на позивача поширюються умови, визначені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ, пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, то його має бути переведено на пенсію державного службовця за віком відповідно з проведенням перерахунку та виплати пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 22.06.2023 (з дня звернення).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки рішенням ГУ ПФУ у м. Києві від 15.02.2024 року № 08 позивачу безпідставно відмовлено у переході на інший вид пенсії, тому на підставі наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вказаного рішення належить задовольнити.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ у м. Києві від 15.02.2024 року № 08, з огляду на наявність у позивача умов для реалізації права на одержання пенсії державних службовців згідно із пунктом 10 розділу ХІ Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, тому з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача ГУ ПФУ у м. Києві перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ з 22.06.2023, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 03.06.2002 по 18.06.2012 згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , а саме: з 03.06.2002 по 23.01.2003 на посаді керуючого справами у виконавчому апараті Міжгірської районної ради; з 24.01.2003 по 04.05.2006 на посаді заступника голови Міжгірської районної ради; з 05.05.2006 по 30.11.2010 на посаді заступника голови Міжгірської районної ради; з 01.12.2010 по 18.06.2012 на посаді начальника відділу організаційного забезпечення діяльності Міжгірської районної ради.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, при цьому позов вважає таким, що підлягає до задоволення.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 КАС України суд не вирішує, оскільки позивач згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та не надавав суду доказів понесення інших видів судових витрат.

Керуючись статтями243,245,246,255,262КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 15.02.2024 року № 08 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ з 22.06.2023, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 03.06.2002 по 18.06.2012 згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , а саме: з 03.06.2002 по 23.01.2003 на посаді керуючого справами у виконавчому апараті Міжгірської районної ради; з 24.01.2003 по 04.05.2006 на посаді заступника голови Міжгірської районної ради; з 05.05.2006 по 30.11.2010 на посаді заступника голови Міжгірської районної ради; з 01.12.2010 по 18.06.2012 на посаді начальника відділу організаційного забезпечення діяльності Міжгірської районної ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович