Справа № 160/13326/24
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС ЕКО-РЕСУРС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,-
22.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через «Електронний суд» надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС ЕКО-РЕСУРС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано від відповідача для залучення до матеріалів справи додаткові докази у справі та встановлено строк для їх подання.
За даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження 28.05.2024 о 20:15 надіслало одержувачам - ТОВ «АЗС ЕКО-РЕСУРС» та Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області за допомогою підсистеми «Електронний суд» в його електронний кабінет, а копію адміністративного позову відповідачу - 22.05.2024, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву до 13.06.2024.
18.06.2024 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.
26.06.2024 від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання, у якому з посиланням на положення статті 164 КАС України відповідач просив суд відмовити у задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим суд приймає означене клопотання до розгляду як заперечення відповідача.
27.06.2024 від позивача через систему «Електронний суд» надійшли заперечення (на відповідь на відзив), які суд розцінює як додаткові пояснення у справі.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Основним видом діяльності підприємства є: 47.30 Роздрібна торгівля пальним.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР в редакції, чинній на момент спірних правовідносин).
Відповідно до понятійного апарату вказаного Закону:
- анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії;
- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;
- роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів;
- Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.
Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального містить відомості про:
- ліцензіатів (для юридичних осіб - найменування, код ЄДРПОУ, для фізичних осіб - суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) - прізвище, ім`я, по батькові, номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки та повідомили про це відповідний податковий орган і мають відмітку в паспорті), для спільної діяльності без створення юридичної особи - найменування, код ЄДРПОУ особи, відповідальної за ведення обліку спільної діяльності, для іноземного суб`єкта господарювання - найменування постійного представництва, реєстраційний номер постійного представництва);
- місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (адреса);
- дату видачі/анулювання та термін дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.
У статті 15 Закону України № 481/95-ВР встановлено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
Після видачі/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання відповідної ліцензії.
Зі змісту наведених правових норм слідує, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. Перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений статтею 15 Закону № 481/95-ВР.
Як встановлено судом з матеріалів справи, у цілях здійснення діяльності із роздрібної торгівлі пальним ТОВ «АЗС ЕКО-РЕСУРС» звернулося до контролюючого органу із відповідною заявою, до якої було долучено зокрема наступні копії документів: - платіжного доручення завірена банком №16 від 04.07.2023р; - Дозволу № Д3-2245/ПС/1-23 від 07.06.2023р; - Дозволу №Д3-2251/ПС/1-23 від 07.06.2023р; - акту державної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 02.09.1998р; - відповіді з Межівського архівного відділу Синельниківської районної державної адміністрації; - витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №215256672 від 07.07.2020р; - договору оренди № 240423/8 від 24.04.2023; - витягу з Державного реєстру речових прав №336471459 від 21.06.2023; - договору суборенди землі б/н від 05.06.2023.
В подальшому, у відповідності до розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50-рл від 29 червня 2023 року «Про анулювання ліцензії» ТОВ «АЗС ЕКО-РЕСУРС» анульовано вищевказану ліцензію на роздрібну торгівлю пальним.
Згідно зі спірним розпорядженням, його прийнято відповідно до статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» «у зв`язку з встановленням факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії».
Зазначена причина анулювання ліцензії є однією з вичерпних підстав, передбачених положенням ч. 52 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР, а саме, відповідно до положень наведеної норми Закону України № 481/95-ВР вказано, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі:
заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);
рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

несплати чергового платежу за ліцензію;

встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів);

встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку;

рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем; порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях;

отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами;

встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії;

встановлення факту здійснення роздрібної торгівлі через реєстратори розрахункових операцій (книги обліку розрахункових операцій), не зазначені в ліцензії;

встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії;

порушення термінів звернення до органу ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії;

відмови, без законодавчих підстав, від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України, на підставі акта, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови;

рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію указом Президента України про застосування до суб`єкта господарювання санкцій, передбачених пунктом 6 частини першої статті 4 Закону України "Про санкції".

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що оцінюючи спірне розпорядження на предмет відповідності критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, з цього індивідуального акта неможливо встановити фактичну підставу його прийняття, оскільки відповідач покликався виключно на положення ст. 15 Закону №481/95-ВР в цілому.

У ході судового розгляду судом встановлено, що підставою прийняття спірного розпорядження слугував лист ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 09.02.2024 №49.2/5-1055 (вх. ГУ ДПС від 19.02.2024 №16708/5). Відповідно до якого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 24.03.2021 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.272 та ч.1 ст.197-1 КК України, 08.09.2021 дізнавачем відділення поліції № 2 Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проведено слідчу - огляд місця події, а саме: земельної ділянки площею 0,23 га., яка знаходилася поряд з земельною ділянкою з кадастровим номером :04:004:0150, за участю понятих та спеціаліста: начальника відділу земельних питань та охорони навколишнього природного середовища виконавчого комітету Межівської селищної ради Довженка А.Л . Відповідно до вищевказаного протоколу огляду місця події установлено, що на земельній ділянці площею 0,023 га розташована АГЗС без будь - яких право установчих документів на земельну ділянку. На зазначеній ділянці розташоване устаткування для зберігання вибухонебезпечних та горючих речовин, зокрема резервуари сталеві та колонки паливо роздавальні. В рамках кримінального провадження Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області згідно ст.ст. 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 13.10.2021 №269-ДК, проведено перевірку стосовно земельної ділянки по АДРЕСА_2. В результаті вказаної перевірки встановлено самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,023 га, яка знаходиться поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :004-0150. Суб`єктом господарювання (Суборендар) автозаправочної станції по вул. Центральна, 12-в у смт. Межова являється ТОВ «Дніпрооілгруп» (), згідно ліцензії на право роздрібної торгівлі виданої ГУ ДПС У Дніпропетровській області 02.12.2020 реєстраційний номер 2000259. Разом з тим, ГУ Держпраці у Дніпропетровській області надано дозвіл ТОВ «Дніпрооілгруп» на експлуатацію устаткування, пов`язаного з зберіганням, транспортуванням, застосуванням вибухонебезпечних речовин, горючих, рідких, масса яких дорівнює або перевищує нормативи порогових мас, а саме резервуару сталевого РГС-10, об`ємом 9,9 м.куб. 2016 р.в. Україна; резервуару статевого РГС-10, об`ємом 10,7 м.куб, 2009 р.в. Україна резервуару сталевого РГС-10, об`ємом 10,7 м.куб. 2009 р.в. Україна: колонки паливороздавальної «Астра-2007», 2017 р.в., Україна; колонки паливороздавальної «Шельф-100-1 КЕД-50-ОД5-1», 2017 р.в. Україна: колонки паливороздавальної «Шельф-100-1 КЕД-50-0,25-1», 2018 р.в Україна - місце експлуатації: Дніпропетровська область, АДРЕСА_2. В подальшому, 09.12.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Дніпрооілгруп» укладено угоду про розірвання договору суборенди № 02/11-20М від 02.11.2021 згідно якої дія зазначеного договору суборенди землі припинена за взаємною згодою з 9 грудня 2020 року. Листом Межівської селищної ради № 1142/02-22 від 23.11.2022 повідомлено, що рішення про присвоєння адреси автозаправки на узбіччі дороги Т-04-06 в районі залізничного переїзду, поряд з земельною ділянкою з кадастровим номером :04:004:0150 не приймалось Таким чином, встановлено, що дозвільні документи на автозаправочний комплекс отримано на адресу АДРЕСА_2, проте фактично АГЗС розташована поруч з земельною ділянкою з кадастровим номером :04:004:0150, а не на ній як це зазначено в дозвільних документах

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, надані ТОВ «АЗС ЕКО-РЕСУРС» до заяви про видачу документи контролюючим органом було визнано достовірними та достатніми для видачі ліцензії.

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.11.2022 у справі №560/377/20, згідно з якими Верховний Суд, ухвалюючи рішення у зазначеній справі, спірні правовідносини якої також виникли з підстав анулювання ліценції у зв`язку із поданням недостовірних даних у документах при зверненні за отриманням ліцензії, дійшов висновку, що питання достатності документів для здобуття права на реалізацію пального підлягає досліджено самим же органом доходів і зборів на стадії розгляду заяви особи про надання ліцензії.

Натомість, у випадку анулювання ліцензії відповідач має керуватись положеннями частини 52 статті 15 Закону №481/95-ВР, якою передбачено вичерпний перелік підстав для таких дій податкового органу, зокрема, встановлення факту подання недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що вона містить конкретні умови щодо її застосування, зокрема, факт подання недостовірних даних має стосуватись конкретно визначених документів та такі документи мають подаватись саме особою при отриманні ліцензії.

Тобто, відповідальність суб`єкта у вигляді анулювання ліцензії може мати місце тоді, коли контролюючим органом достовірно встановлено, що конкретний документ, наявний серед інших документів, які подавались разом з заявою для отримання ліцензії, містить недостовірну інформацію. Тоді ж, коли суб`єкт взагалі не подавав певний документ, вказані норми, як підстави для анулювання ліцензії, застосовані бути не можуть.

Такі висновки Верховного Суду згодом були підтримані судом у постановах від 04.05.2023 у справі №380/12161/21, від 21.11.2023 у справі №580/7822/21, від 07.02.2024 у справі №420/15857/22, від 27.03.2024 у справі №140/950/22.

Водночас, як вже зазначено судом вище, оскаржене розпорядження взагалі не містить жодних відомостей щодо того, в яких із поданих разом із заявою на отримання ліцензії документах містяться недостовірні дані, в чому така недостовірність полягає, в який спосіб встановлено факт подання заявником недостовірних даних.

Лист ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 09.02.2024 №49.2/5-1055 (вх. ГУ ДПС від 19.02.2024 №16708/5) стосується не позивача, а іншого суб`єкта господарювання - ТОВ «Дніпрооілгруп (), відносно якого зазначається, що він надав недостовірні документи. При цьому, цей лист не конкретизує того, який/які саме документи не були надані позивачем для видачі ліцензії, а також яким чином відсутність цих документів свідчить про факт подання заявником недостовірних даних у документах, долучених до заяви на отримання ліцензії. Крім того, суд наголошує, що події в означеному листі стосуються 2021 року, тоді із заявою про видачу спірної ліцензії позивач звернувся у 2023 році.

З огляду на зазначене, лист ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 09.02.2024 №49.2/5-1055 (вх. ГУ ДПС від 19.02.2024 №16708/5) не міг слугувати підставою для анулювання позивачу ліцензії як то встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Більш того, матеріали справи свідчать про те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстровано такий об`єкт нерухомого майна: автозаправний комплекс з роздрібною торгівлею паливом загальною площею: 6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер земельної ділянки :04:004:0150 (витяг з Державного реєстру від 07.07.2020 №). Доказів скасування державної реєстрації на означений об`єкт нерухомого майна до суду надано не було.

З огляду на вищевикладене, фактів подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії, матеріали справи не містять.

У контексті спірних правовідносин слід зазначити, що Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відтак, видавши позивачу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на підставі доданих до заяви документів та визнавши їх достатніми для її отримання, відповідач у подальшому не вправі посилатися на їх неповноту як підставу для анулювання раніше виданої ліцензії.

Наведений висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, що викладені у постанові КАС ВС від 05.06.2024 у справі № 420/19390/22 (№ в ЄДРСР 119534668).

З огляду на вищенаведене у сукупності, суд доходить до висновку про те, що оскаржуване розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області «Про анулювання ліцензії» від 22.02.2024 року №50-рл щодо анулювання ТОВ «АЗС ЕКО-РЕСУРС» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 08.11.2023 №2300101 є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ДПС у Дніпропетровській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю «АЗС ЕКО-РЕСУРС» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 08.11.2023 №2300101 та поновити відповідну інформацію щодо наявності такої ліцензії, суд звертає увагу на таке.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 545 (далі - Порядок №545), який визначає процедуру створення та ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) (абзац перший пункту 1 Порядку № 545).

Абзацом другим пункту 1 Порядку № 545 визначено, що Єдиним реєстром ліцензіатів та місць обігу пального є електронна база даних, яка містить інформацію про суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місця виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які провадять діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 545 Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального формується та ведеться ДФС та її територіальними органами в електронній формі на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для отримання ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відповідно до статей 3 і 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

За змістом пункту 3 Порядку № 545 до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться такі відомості:

для юридичних осіб - найменування та код згідно з ЄДРПОУ;

адреса місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (область, район, населений пункт, код згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ), вулиця, номер будинку/офісу);

дата видачі/зупинення/анулювання та строк дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.

Пунктами 4-7 Порядку № 545 встановлено, що підставою для включення суб`єкта господарювання до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення ДФС та її територіальних органів про видачу ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Зміни до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для внесення змін до відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії.

Підставою для виключення суб`єкта господарювання з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення про анулювання ліцензії, прийняте ДФС та її територіальними органами відповідно до статей 3 і 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Інформація про суб`єкта господарювання вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше робочого дня, наступного за днем видачі/зупинення/анулювання ліцензії або внесення змін до ліцензії.

Отже, суд вказує, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю «АЗС ЕКО-РЕСУРС» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 08.11.2023 №2300101 та поновити відповідну інформацію щодо наявності такої ліцензії.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд звертає увагу, що у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський Суд з прав людини наголосив, що «... Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 1.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001 року)».

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).

За положеннями частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2024 року становить 3028 гривні.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 3 статті 4 Закону №3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, частиною 3 статті 4 Закону №3674-VI встановлено, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Правова позиція щодо застосування понижуючого коефіцієнта відповідного розміру ставки судового збору для позовних заяв, поданих до суду після 04.10.2021 в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, та підлягає в силу ч.5 ст.242 КАС України застосуванню судом до спірних правовідносин.

Суд також враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), як способу усунення наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності, є однією вимогою.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.11.2019 року (справа №640/21330/18) та від 05.06.2020 року (справа №280/5161/19).

Суд вказує, що позивачем в адміністративному позові було заявлено одну вимогу немайнового характеру, а вимога про зобов`язання відповідача вчинити певні дії є похідною.

З огляду на викладене, оскільки позовна заява подана до суду з використанням системи «Електронний суд», позивач повинен був сплати судовий збір за подання цього адміністративного позову у загальному розмірі 2422,40 грн (3028,00 грн х 0,8).

Водночас, позивачем при поданні адміністративного позову до суду сплачено судовий збір відповідно до квитанції від 22.05.2024 №109 у розмірі 2423,00 грн. Тобто, сума 0,60 грн (2423,00 грн - 2422,40 грн) є надміру сплаченою сумою судового збору, яка може бути повернута за клопотання позивача відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, судовий збір у розмірі 2422,40 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до платіжної інструкції від 22.05.2024 №109 та належить до розподілу між сторонами в цій справі, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача.

Керуючись 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС ЕКО-РЕСУРС» (місцезнаходження: 52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, селище міського типу Слобожанське (пн), вул. Сухомлинського Василя, будинок 44, квартира 13; ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд.17-а; ) про визнання протиправним та скасування розпорядження - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області «Про анулювання ліцензії» від 22.02.2024 року №50-рл щодо анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю «АЗС ЕКО-РЕСУРС» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 08.11.2023 №2300101.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю «АЗС ЕКО-РЕСУРС» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 08.11.2023 №2300101 та поновити відповідну інформацію щодо наявності такої ліцензії.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС ЕКО-РЕСУРС» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно