Справа № 580/4784/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року справа № 580/4784/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного сервісного підприємства Ньютон до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Приватне сервісне підприємство Ньютон (далі ПСП Ньютон, позивач) подало позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 28 лютого 2024 року № 2409/23-00-24-06-16.

В обґрунтування позовних вимог представниця позивача зазначила, що порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи. У відповідності п.п. 112.8.4. п. 112.8 ст. 112 Податкового кодексу України обставиною, що звільняє від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема є вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів. Таким чином, як зазначає представниця позивача, застосування фінансової санкції згідно спірного податкового повідомлення-рішення є протиправним.

Ухвалою від 15.05.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.06.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що перевіркою встановлено порушення позивачем граничних термінів сплати податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати (авансу) за період з квітня 2017 року по серпень 2020 року. Представниця зазначила, що враховуючи відсутність за позивачем заборгованості із виплати заробітної плати та її своєчасну виплату, позивач мав фінансову можливість для своєчасного виконання податкового обов`язку в частині своєчасної сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб при виплаті частини заробітної плати та за її рахунок. Зазначила, що при виплаті основної суми заробітної плати за відповідні місячні періоди, податок на доходи фізичних осіб сплачувався своєчасно та в повному обсязі, що свідчить про наявність можливості у позивача своєчасно та в повному обсязі сплачувати податок до бюджету. Особливу увагу звернула на те, що за результатами перевірки не встановлено порушення в частині своєчасності сплати до бюджету сум військового збору як під час виплати основної суми заробітної плати, так і під час виплати її частини (авансу). Своєчасність сплати позивачем до бюджету сум військового збору, граничний термін сплати якого є той же, що і для податку на доходи фізичних осіб, свідчить про обізнаність відповідальних осіб позивача щодо граничних термінів сплати податку на доходи фізичних осіб (військового збору) та програмну (технічну) можливість для проведення розрахунку розміру податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету у визначені терміни. Таким чином, несвоєчасне перерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб є податковим правопорушенням, за яке передбачена відповідальність.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Приватне сервісне підприємство Ньютон зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа з 14.06.1996, , перебуває у відповідача на обліку як платник податків. Основний вид діяльності позивача є: 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

За наслідками здійснення документальної планової виїзної перевірки ПСП Ньютон, відповідач склав Акт від 06.02.2024 № 1113/23-00-07-01-01/24354040, в якому за наслідками перевірки дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб встановив таке: ПСП НЬЮТОН податок на доходи фізичних осіб із заробітної плати (авансу) за період з квітня 2017 року по серпень 2020 року сплачувався з порушенням граничних термінів сплати, а саме: сплата до бюджету податку на доходи фізичних осіб не здійснювалась до або під час виплати доходів (сплату проведено після виплати доходів, після закінчення граничних термінів сплати).

За висновками Акту перевірки контролюючий орган встановив порушення пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16; п. 38.1 ст. 38; абз. 2 п. 57.1 ст. 57; пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 а ст. 176 Податкового кодексу України, що призвело до порушення граничних термінів сплати до бюджету суми податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 1794560,00 грн, в тому числі за 2017 рік в сумі 367400,13 грн, за 2018 рік в сумі 817138,79 грн за 2019 рік в сумі 322425,19 грн, за 2020 рік в сумі 287595,89 грн.

ПСП НЬЮТОН в ході перевірки надано письмове пояснення (клопотання) щодо обставин вчинення податкового правопорушення від 30.01.2024 №3001-1 (вх. ГУ ДПС Мч4889/6) за підписом посадових осіб.

30.01.2024 представники позивача подали до відповідача клопотання, у якому зазначили про помилкове налаштування програмного забезпечення та про неумисність вчинення порушення, в зв`язку з чим просили не застосовувати додаткові штрафні санкції.

На підставі вказаного Акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення (форма Д) від 28.02.2024 № 2409/23-00-24-06-16 (далі ППР), яким нарахував штраф у сумі 131672,60 грн за порушення вищевказаних вимог Податкового кодексу України.

За наслідками розгляду скарги позивача рішенням від 26.04.2024 № 12148/6/99-00-06-01-03-06 ДПС України залишила скаргу без задоволення, а ППР без змін.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 6.1 ст.6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.180. п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 18.1 ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до абз. 2 п. 57.1 ст. 57 ПК України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку -фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п. 171.1 а ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України в редакції, чинній в період спірних правовідносин, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Відповідно до пп. 168.1.6 п. 168.1 ст. 168 ПК України для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном граничний термін сплати до бюджету податку розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Відповідно пп. 176.2. ап. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Аналіз неведених положень ПК України вказує на обов`язок позивача, як податкового агента, під час виплати оподатковуваного доходу, утримати та перерахувати до бюджету податок із суми доходу платника податку.

Як встановив суд, позивач порушив граничні терміни сплати до бюджету суми податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 1794560,00 грн, в тому числі за 2017 рік в сумі 367400,13 грн, за 2018 рік в сумі 817138,79 грн за 2019 рік в сумі 322425,19 грн, за 2020 рік в сумі 287595,89 грн, у зв`язку із чим суд доходить висновку про порушення позивачем вимог пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 а ст. 176 Податкового кодексу України та, як наслідок, про обґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вищевказаних вимог ПК України.

Посилання позивача на пп. 112.8.4. п. 112.8 ст. 112 ПК України, як на підставу, що звільняє позивача від відповідності, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач не зазначив, а матеріали справи не містять доказів наявності обставин, що допущення позивачем встановлених строків сплати ПДФО стало наслідком саме незаконних рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів.

Щодо посилання позивача на помилкові налаштування програмного забезпечення як на причину вчинення податкового порушення, суд зазначає, що відповідно до п. 112.2 ст. 112 ПК України, особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Суд зазначає, що на позивача, як податкового агента, покладено обов`язок утримати та перерахувати до бюджету податок із суми доходу платника податку під час виплати оподатковуваного доходу. Відтак налаштування програмного забезпечення, що забезпечить належне виконання позивачем обов`язків, визначених пп. 112.8.4. п. 112.8 ст. 112 ПК України, належить до заходів, які мають вживатися саме позивачем. Суд зазначає, що у цьому випадку, налаштування програмного забезпечення не залежать від обставин, що об`єктивно унеможливили здійснити відповідне налаштування та дій третіх осіб, натомість повністю залежало від добросовісності та обачності посадових осіб позивача. За вказаних обставин, суд доходить висновку про відсутність належних та достатніх підстав для звільнення позивача від відповідальності за порушення вищевказаних приписів ПК України.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивач не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Приватне сервісне підприємство Ньютон (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, );

2) відповідач Головне управління ДПС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 15.07.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК