Справа № 520/24078/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 р. Справа № 520/24078/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків по справі № 520/24078/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд"

до Волинської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської митниці, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000294/2 від 11.07.2023р.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним, а тому, підлягає скасуванню, оскільки, при здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості конкретної поставки товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) позивачем було надано усі документи, які передбачені чинним законодавством. Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості, згідно з яким, основний метод визначення митної вартості товару не застосовується, а митна вартість ввезеного товару визначена з використанням резервного методу - другорядного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України. Позивач вважає, що подані документи не містили розбіжностей щодо вартісних та кількісних показників оцінюваного товару, також ознаки підробки документів відсутні й усі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості та ціни, що сплачена за товар, у документах наявні, тому оцінка митним органом відомостей у поданих документах як таких, що містять розбіжності, не відповідає фактичним обставинам.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000294/2 від 11.07.2023 року.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (місцезнаходження - 44350, Волинська обл., Любомльський р-н, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, код ЄДРПОУ ВП: 43958385) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (місцезнаходження - 44350, Волинська обл., Любомльський р-н, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, код ЄДРПОУ ВП: 43958385) частину витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5.000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального справа, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" відмовити.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про те, що в спірних правовідносинах митниця діяла з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому, оскаржуване рішення є правомірним, підстави для його скасування відсутні. Документі надані позивачем під час розмитнення товару не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містили розбіжності.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 08.07.2022р. між ТОВ "Авто Тренд" та компанією POLMOstrow Sp. z.o.o укладено контракт №1/2022, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець ТОВ «Авто Тренд» прийняти та сплатити: глушники, вихлопні труби та їх частини, на суму, в асортименті та по ціні, вказаних в інвойсах, які виставляє Постачальник в рамках цього контракту (п. 1.1. Контракту).

Ціни на товар формуються виходячи з діючих цін Постачальника; ціна у фактурі буде виставлена у польських злотих (п.п. 5.1., 5.2. Контракту та Додаткової угоди № 2 до нього). Поставка товару за цим Контрактом здійснюється партіями (п. 4.1 Контракту).

Постачання здійснюється в асортименті, кількості та за ціною, вказаною в специфікаціях та інвойсах, отриманих Покупцем на кожну партію товару, якщо інше не обумовлено сторонами (п. 4.3. Контракту).

Відповідно до умов Контракту, сторони підписали Специфікацію № 108 від 06.07.2023 р., та Постачальник надав позивачу Faktura eksportowa (інвойс) № FE 108/WY/2023 від 06.07.2023р.

Згідно Специфікації № 108 від 06.07.2023 р. та інвойсу № FE 108/WY/2023 від 06.07.2023р. позивач ввіз на митну територію України товар на загальну суму 275.138,35 злотих.

10.07.2023 року декларантом ТОВ "Авто Тренд" для митного оформлення товарів була подана митна декларація за №23UA45U8 від 10.07.2023 року на товар: «Запасні частини до автомобілів…», що надійшов за зовнішньоекономічним контрактом від 08.07.2022р. №1/2022, укладеним між ТОВ "Авто Тренд" та компанією POLMOstrow Sp. z.o.o.

Вартість товару декларантом визначено за першим методом: 2.476.780,31 грн. з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, розрахована наступним чином: 2.476.780,31 грн. (278.653,11 злотих за курсом НБУ на 10.07.2023р. - 8,8884 грн.) = 2.445.539,71 грн. (вартість Товару 275.138,35 злотих * 8,8884 грн. курс НБУ на 10.07.2023р.) + 31.240,60 грн. (витрати на транспортування товару до митного кордону України).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом подано: рахунок-фактура (iнвойс) №FE 108/WY/2023 від 06.07.2023; автотранспортна накладна А №082116 від 06.07.2023; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AS 0552644 від 06.07.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №06/07 від 06.07.2023; довідка про транспортні витрати від 06.07.2023; додаткова угода №2 від 27.12.2022; специфікація №108 від 06.07.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №1/2022 від 08.07.2022; договір (контракт) про перевезення №21/06 від 21.06.2023; заява до договору перевезення від 21.06.2023; копія митної декларації країни відправлення №23PL394010E0719970 від 06.07.2023р.

10.07.2023р. під час контролю митної вартості товару за митною декларацією №23UA45U8 від 10.07.2023 року митним органом на адресу позивача направлений запит, в якому зазначено, що у зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, запропоновано надати пояснення та додаткові документи, а саме: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (калькуляцію транспортних витрат); 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) виписку з бухгалтерської документації; 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

Заявник надав контролюючому органу листом від 11.07.2023р. №14 наступні документи: лист від постачальника щодо пояснення різниці вартості в фактурі (інвойс) та експертній декларації; довідку транспортних витрат від 10.07.2023р. з поясненнями про те, що навантаження входить в вартість перевезення.

За результатами проведеної перевірки відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до статті 64 МК України: №UA205050/2023/000294/2 від 11.07.2023р.

11.07.2023р. на підставі прийнятого рішення про визначення митної вартості товарів відповідачем видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА205050/2023/032883.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст. 64 Митного кодексу України. Рівень митної вартості становить 4,25 дол.США за кг, що по курсу на дату подання МД становить: 17.4853 злотих за кг. Розрахунок митної вартості складає: 336.212,24 злотих (19228,28 кг * 17.4853 злотих).

Джерелом інформації для даного рішення стала наявна в митному органі інформація за фактом митних оформлень ЄАІС: МД №UА 100390/2023/707746 від 19.06.2023 р.

Різниця вартості Товару, обчислена декларантом та митним органом, склала: 57.559,13 злотих в порівнянні з заявленою позивачем (278.653,11 злотих).

Учасниками справи ці обставини визнані у порядку ч.1 ст.78 КАС України.

Позивач виконав владні вимоги Митниці і з метою уникнення простою подав нову вантажну митну декларацію від 11.07.2023р. №23UA38U0, де зазначив обчислений Митницею показник митної вартості товару.

09.08.2023р. позивач надіслав до митного органу заяву №09/08-1 з проханням скасувати рішення про коригування митної вартості товару та додатково надав: платіжне доручення № 12 від 02.08.2023 р. з відміткою банку про сплату ТОВ «Авто Тренд» постачальнику за товар; платіжну інструкцію № 11156 від 14.07.2023 р. з відміткою банку про оплату послуг по перевезенню вантажу перевізнику ФОП ОСОБА_1 згідно рахунку 06/07 від 06.07.2023 р.; акт виконаних робіт № 13.07.23 від 13.07.2023 р. до договору перевезення вантажу; договір перевезення № 21/06 від 21.06.2023 р., укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_1 ; заявку на перевезення № 21/06 від 21.06.2023 р. до договору перевезення.

За твердженням позивача, відповіді на вказане звернення від митного органу позивач не отримав.

В свою чергу, відповідачем надано до суду лист від 21.08.2023р. №7.3-15/9943, в якому позивача повідомлено про те, що за результатами розгляду заяви №09/08-1 від 09.08.2023р. митниця не вбачає підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товару, у зв`язку з ненаданням всіх документів, що підтверджують заявлений рівень митної вартості товару, а саме не надано висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів та виписки з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Не погоджуючись із винесеним рішенням про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000294/2 від 11.07.2023р., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано до митниці пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (надалі за текстом - МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).

В свою чергу, відповідно до положень ст. 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою ст. 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У відповідності до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Частинами 4, 5 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, слід зазначити про те, що наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Колегією суддів встановлено, що у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, ст. 257 Митного кодексу України для митного оформлення товарів декларантом ТзОВ «Авто Тренд» подано МД №23UA45U8 від 10.07.2023 року на товар: «Запасні частини до автомобілів в асортименті...».

Митну вартість товарів декларантом було заявлено за основним методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до гр.43 вищезазначеної МД.

Разом із митною декларацією №23UA45U8 від 10.07.2023 року декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, які визначені ст.335 МК України, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, що використовуються у процесі оформлення митних декларацій» та які зазначені у графі 44 поданої митної декларації.

Як зазначив відповідач, по МД №23UA45U8 від 10.07.2023 року відбулось спрацювання системи АСАУР, що передбачало необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару.

Так, за зазначеною МД відбулось спрацювання наступних профілів ризику:

- 105-2 - «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», де у повідомленні зазначалося: «Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару»;

- 106-2 - «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», де у повідомленні зазначалося: «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1).

Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України».

Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ».

Під час порівняння рівня заявленої декларантом митної вартості товару з митною вартістю такого ж товару, інформація щодо якого внесена до ЄАІС Держмитслужби, встановлено, що вартість заявленого до митного оформлення товару є меншою від мінімального рівня митної вартості, інформація щодо якої міститься в ЄАІС.

В ході перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:

- вартість товару згідно копії митної декларації країни відправлення не відповідає вартості товару згідно інвойсу від 06.07.2023 №FЕ 108/WY/2023;

- в довідці про транспортні витрати від 06.07.2023 б/н вказано, що вартість навантаження товару входить у вартість транспортування. При цьому, вартість перевезення товару за 1 км маршруту як до кордону, так і після, - складає 56,39 грн, що дає обґрунтовані підстави сумніватися, що витрати на навантаження включено до вартості транспортування до кордону. Витрати на навантаження є невід`ємною складовою митної вартості відповідно до умов поставки ЕХW тому в декларанта було витребувано інформацію щодо вартості навантаження та калькуляцію транспортних витрат.

Вищевказані розбіжності слугували беззаперечною підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, а тому не можна погодитись з позицією суду першої інстанції щодо не підтвердження митницею наявності у поданих документах розбіжностей.

Зважаючи на вказане та згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» (далі - Методичні рекомендації №476) та згідно ст.53-54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (калькуляцію транспортних витрат); 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) виписку з бухгалтерської документації; 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

Відповідно до ч.6 ст. 53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Для підтвердження митної вартості декларантом надано: довідку про транспортні витрати від 10.07.2023 року б/н та лист від продавця товару б/н.

Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що зазначено в листі від 11.07.2023 року №14.

Тобто, підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару стало виявлення у поданих до митного контролю та оформлення документах розбіжностей, які безпосередньо впливали на можливість визнання заявленої за першим методом митної вартості, а також не усунення в подальшому вказаних розбіжностей декларантом та не подання всіх документів, що були витребувані митним органом, на підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, а також вимогами ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Оскільки, як вже було наведено вище, позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Відповідно до ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснювати обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Про факт проведення консультації свідчить переписка із декларантом, а саме повідомлення, копії яких додано до матеріалів справи. Будь-які зауваження з боку декларанта з приводу її належного проведення, надіслані як в паперовій так і в електронній формі, відсутні.

При цьому, суд звертає увагу на те, що чинним митним законодавством не визначено алгоритму їх проведення та документального підтвердження.

У спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, відповідач зазначив, що при здійсненні коригування заявленої митної вартості метод 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та метод 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) не застосовувались у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних товарів з дотриманням вимог статей 59, 60 та 61 МК України. Метод 2в (на основі віднімання вартості) та 2г (на основі додавання вартості (обчислена вартість)) не застосовувались у зв`язку з відсутністю документально підтвердженої інформації, необхідної для застосування цих методів.

Митну вартість товарів згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000294/2 від 11.07.2023 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості при ідентичних умовах поставки та подібній за обсягом партії товару становить 4,25 дол.США за кг, що по курсу на дату подання МД становить 17,4853 РLN за кг (МД від 19.06.2023 року №UA100390/2023/707746).

Оцінюваний товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст. 55 Митного кодексу України, про що свідчать митна декларація №23UA38U0 від 11.07.2023.

Згідно ч.8 ст.55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

15.08.2023 на адресу Волинської митниці надійшла заява ТзОВ «Авто Тренд» №09/08-1 від 09.08.2023 про надання додаткових документів в порядку частини 8 статті 55 Митного кодексу України.

За результатами розгляду заяви ТзОВ «Авто Тренд» Волинською митницею було надано обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості №7.3-15/9943 від 21.08.2023. При цьому, причини неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості були зазначені у даній відповіді.

Так, разом із заявою №09/08-1 від 09.08.2023 ТзОВ «Авто Тренд» не подано всі додаткові документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості в МД №23UA38U0 від 11.07.2023, а саме не надано висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товарів та не надано виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

З огляду вказане, позивача було проінформовано про неможливість скасування рішення про коригування митної вартості №UA205050/2023/000294/2 від 11.07.2023.

Дана відповідь направлялася ТзОВ «Авто Тренд» засобами поштового зв`язку.

Стосовно розбіжностей у вартості товару згідно митної декларації країни відправлення та вартості товару згідно інвойсу від 06.07.2023 №FE 108/WY/2023, суд першої інстанції зазначив, що «з цього питання митному органу листом від 11.07.2023р. № 14 було надано лист постачальника, в якому зазначено, що вартість вказана в декларації №23РL394010Е0719970 відрізняється від вартості, вказаної в фактурі на вартість транспортних витрат від Wysocko Wielkie до кордону України, яка складає 1332,65 злотих. Вартість фактури 275.138,35 злотих + вартість транспортних витрат 1332,65 злотих = 276.471 злотих».

Однак, колегія суддів зауважує, що під час прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано наступне.

Інвойс (рахунок-фактура) у відповідності до ч.2 ст.53 МК України є документом, що підтверджує митну вартість товару. Митна декларація країни відправлення, зважаючи на її самостійне подання до митного контролю та оформлення декларантом, також піддається обов`язковому контролю та перевірці на предмет достовірності та можливості підтвердити митну вартість.

Експортна декларація - це загальноприйнятий міжнародний документ, який підтверджує проходження товару митного оформлення в країні відправлення, підтверджує експорт товару та оформляється в момент експортного митного оформлення перед вивезенням товару.

Відповідно до Додатку 37 Регламенту Комісії (ЕЕС) №2454/93 від 2 липня 1993 (ССІР), графа 46 "Статистична вартість" ЄАД має містити статистичну вартість, виражену у валюті країни - члена ЄС, у якій здійснюються експортні формальності.

Згідно з Керівництвом із заповнення ЄАД, розробленого Генеральним Директоратом ТАХUD (Номер документу ТАХUD/1619/08 версія 3.4), термін "статистична вартість" означає вартість товарів на момент та у місці, де вони залишають територію країни-члена ЄС, де оформлюється експорт. Керівництво із заповнення ЄАД вимагає, що статистична вартість має базуватися на фактурній вартості товарів, до неї також можуть включати лише допоміжні витрати, такі як витрати на транспортування, що відноситься до частини перевезення, яке проходить на статистичній території країни - члена ЄС, де відбувається експорт.

Водночас, судова колегія зазначає, що вартість транспортних витрат, яка зазначена у наданому листі від 11.07.2023 №14 (1332,65 злотих) не відповідає вартості, зазначеній в інших документах, наданих на підтвердження заявленої митної вартості, оскільки згідно з довідкою від 10.07.2023 року вартість транспортування товару від Wysocko Wіеlkіе до кордону України становить 31 240,60, що згідно з курсом, зазначеним МД №23UA45U8 від 10.07.2023 року, становить приблизно 3 514, 76 злотих (31 240,60 : 8,8884) та відрізняється від вартості, зазначеній у листі від 11.07.2023 №14.

Отже, з огляду на вищезазначене, розбіжності у вартості товару в рахунку-фактурі та копії митної декларації країни експорту обґрунтовано викликали у митного органу обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товару.

Щодо зауважень митного органу стосовно відсутності відомостей щодо вартості навантаження товару, суд першої інстанції зазначив, що дослідивши надані митному органу довідку про витрати на транспортування вантажу від 06.07.2023 р., довідку транспортних витрат перевізника ФОП ОСОБА_1 від 10.07.2023, а також банківський платіжний документ №11156 від 14.07.2023 та акт виконаних робіт від перевізника ФОП ОСОБА_1 № 13.07.23 від 13.07.2023, судом встановлено, що навантаження товару входить у вартість перевезення.

Водночас, колегія звертає увагу на те, що жоден із вище перелічених документів не містить відомостей щодо числових значень вартості навантаження, вони лише констатують факт їх включення у вартість транспортних витрат, що не дає можливості перевірити достовірність усіх складових заявленої митної вартості, враховуючи те, що відповідно до п. 5, 6 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Дійшовши висновку, що сума витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 31 240,60 грн. підтверджена позивачем, суд першої інстанції не врахував, що витрати на навантаження товару є окремою складовою митної вартості відповідно до умов поставки ЕХW, а тому також потребують документального підтвердження на основі об`єктивних даних, оскільки відповідно п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України, саме на декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, покладено обов`язок подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджений даних, що піддаються обчисленню.

Верховним Судом вже сформована стала та послідовна судова практика, висновки якої, якщо їх систематизувати, зводяться до того, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив у постановах: від 30 січня 2018 року у справі № 804/16980/14, від 6 лютого 2018 року у справі № 815/2013/15, від 22 січня 2019 року у справі №815/6794/17, від 18 грудня 2019 року у справі №160/8775/18, від 17 квітня 2018 року справі №815/329/17, від 15 червня 2021 року у справі № 804/2584/16, від 15 травня 2018 року у справі №820/3881/17.

Отже, зазначені розбіжності у документах, викликали потребу у витребовуванні додаткових документів, а вже їх ненадання стало підставою для коригування митної вартості.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач мав об`єктивні сумніви щодо достовірності наданої декларантом інформації, оскільки надані позивачем до митного оформлення та додатково на вимогу митного органу під час проведення консультацій документи містили суттєві розбіжності щодо числових значень складових митної вартості товару, і позивач такі розбіжності не усунув та не підтвердив задекларовану ним митну вартість.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо правомірності визначення митної вартості товарів у зв`язку із тим, що поданими до митного оформлення документами не підтверджено митної вартості товарів відповідно до умов договору.

Щодо обраного відповідачем методу визначення митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

У спірному рішенні про коригування митної вартості №UA205050/2023/000294/2 від 11.07.2023 зазначено, що «рівень митної вартості при ідентичних умовах поставки та подібній за обсягом партії товару становить 4,25 дол. США за кг, що по курсу на дату подання МД становить 17,4853 РLN за кг (МД від 19.06.2023 року № UA100390/2023/707746)».

Про подібність товару та ідентичність умов поставки свідчать і відомості із МД №UA100390/2023/707746 від 19.06.2023 року, на яку посилався митний орган при коригуванні вартості товарів. Так, при аналізі даної МД можна встановити, що товар є подібним, про що свідчить опис товару (графа 31/частини до автомобілів: глушники та вихлопні труби) та код товару (графа 33/). Також при порівнянні поданої декларантом МД та МД, використаної митним органом, можна побачити, що по обох МД товар поставлявся на умовах - ЕХW (PL, Wysocko Wielkie).

Вищезазначена інформація підтверджує правомірність використання митним органом МД №UA100390/2023/707746 від 19.06.2023 року при здійсненні коригування митної вартості товару за резервним методом визначення митної вартості.

Щодо зауваження суду першої інстанції, що «до того ж, відповідно до митної декларації від 19.06.2023 року №UA100390/2023/707746, яка взята за основу при коригуванні митної вартості товару позивача, імпортером товар розмитнювався не за першим методом (ціною договору), а за шостим резервним методом», колегія суддів зазначає, що декларант самостійно обирає метод визначення митної вартості, а митний орган лише здійснює функцію контролю за правильністю визначення митної вартості.

За митною декларацією №UA100390/2023/707746 від 19.06.2023 року декларантом самостійно було визначено вартість товару за шостим (резервним) методом визначення митної вартості. Рішення про коригування митної вартості за даною МД не приймалося, про що свідчить інформація, зазначена у графі 44 МД. Тобто митним органом визнана задекларована декларантом вартість, що дозволяє використовувати №UA100390/2023/707746 від 19.06.2023 року при коригуванні митної вартості інших товарів.

Згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Так, у прийнятому рішенні чітко вказано про використання раніше визнаної (визначеної) митної вартості шляхом зазначення номера та дати митної декларації №UA100390/2023/707746 від 19.06.2023 року.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 затверджено форму рішення про коригування митної вартості товарів; Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів; та Перелік додаткових складових до ціни договору.

У графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів у графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" у відповідності до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24.05.12 №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу, результати проведеної консультації, містяться причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом, зазначено документи надання яких може усунути сумнів у їх достовірності та митну декларацію, яка слугувала джерелом інформації.

Щодо окремих особливостей заповнення граф рішення про коригування митної вартості товарів, у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (далі - Правила), вказано наступне: посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Оскільки митна вартість була визначена Волинською митницею за резервним методом (відповідно до положень статті 64 МК України), посилання в рішенні на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідає вимогам вказаного нормативного документа. Номер і дата митної декларації, яка слугувала джерелом інформації, в рішенні також вказані.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Оскільки митна декларація, на яку посилається Волинська митниця, містить відомості про використані для коригування митної вартості числові значення, таке джерело є достатнім для обґрунтування такого числового значення.

Крім того, митна вартість в оспорюваному рішенні визначалася за резервним методом, що не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів.

Резервний метод є більш гнучким і допускає недотримання однієї чи кількох вимог, визначених ст.60 МКУ для аналогічних товарів, таких як: якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що у даному випадку підлягало застосуванню ст.ст. 52-64, 257, 266 Митного кодексу України, оскільки коригування здійснювалося за другорядним (резервним методом), методика застосування якого викладена у статті 64 МК України і жодного відношення до визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не має.

Відповідно до положень ч.1-2 вказаної статті, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем під час здійснення митного оформлення за митною декларацією 23UA45U8 від 10.07.2023 було виявлено розбіжності та відсутність належних документів, що підтверджують всі складові митної вартості. В свою чергу, позивачем, на вимогу митного органу, додатково не було надано документи для підтвердження митної вартості товарів, які б усували встановлені невідповідності.

В силу ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідачем роз`яснено, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана.

З огляду на наведене, у відповідача були наявні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Виходячи з наведеного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що надані позивачем документи не підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були наявні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товару № UA205050/2023/000294/2 від 11.07.2023 року є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, положень Митного кодексу та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, а тому є законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, підстави для відшкодування судових витрат позивачу, відсутні.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі № 520/24078/23 прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а отже підлягає скасуванню з прийняттям нового відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі № 520/24078/23 - скасувати

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва