Справа № 420/25386/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/25386/23
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Дата і місце ухвалення 08.01.2024р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 р. по справі №420/25386/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просила протиправним рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 03.04.2023 року №В173/6/5101-23/5100.5.3/242-23 щодо відмови у прийнятні заяви про визнання особою без громадянства ОСОБА_1 ; зобов`язати ГУ ДМС України в Одеській області прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 , щодо визнання її особою без громадянства, у порядку, встановленому законодавством щодо приймання документів, формування та розгляду заяв про визнання особою без громадянства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на зазначене апелянт просила скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:

Звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції, позивач вказувала на те, що у березні 2023 року вона звернулась до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області для подання заяви про визнання її особою без громадянства, однак їй було відмовлено через ненадання позивачем довідки про відсутність громадянства російської федерації.

Також позивач вказувала на те, що 24.03.2023 року вона звернулась до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про забезпечення прийняття заяви спеціалістами ГУ ДПС в Одеській області про визнання позивача особою без громадянства.

На вказану заяву Головним управління ДМС в Одеській області було надано відповідь від 03.04.2023 року № В173/6/5101-23/5100.5.3/242-23, в якій повідомлено позивачку про те, що 24.03.2021 Урядом України прийнято постанову №317 «Про деякі питання визнання особою без громадянства», якою затверджено Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства, зразки заяви про визнання особою без громадянства, довідки про звернення за визнанням особою без громадянства.

Також у вказаній відповіді зазначено, що виходячи з наданих заявником документів, є підстави вважати її громадянкою рф та рекомендовано звернутись до генерального консульства російської федерації з метою встановлення належності чи неналежності до громадянства рф.

Не погоджуючись з вказаною відповіддю, та вважаючи її рішенням про відмову у прийнятті заяви про визнання її особою без громадянства, позивач оскаржила його до суду першої інстанції.

Надаючи оцінку виниклим правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне:

Пунктом 15 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», особа без громадянства - особа, яка не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

Статтею 61 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що заява про визнання особою без громадянства подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, повнолітньою дієздатною особою.

Якщо особа не може власноручно скласти заяву про визнання особою без громадянства у зв`язку з неписьменністю або фізичними вадами, заява на її прохання складається уповноваженою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, про що на заяві робиться відповідний напис.

Разом із заявою подається документ, що посвідчує особу, або документ, що надає право на в`їзд або виїзд з держави, виданий іноземною державою (за наявності), документ, що засвідчує факт неперебування у громадянстві іншої держави (за наявності), або інший документ, що підтверджує інформацію, викладену в заяві. У разі відсутності в особи, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, вищезазначених документів за її письмовою згодою проводиться опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, має право на співбесіду з уповноваженими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, зобов`язана співпрацювати з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, з`являтися на співбесіди, надавати докази для визнання її особою без громадянства.

Особі, яка подає заяву про визнання особою без громадянства та не володіє українською мовою, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, безоплатно забезпечує перекладача з мови, якою володіє така особа, а також письмовий переклад її документів.

Особа під час подання заяви про визнання особою без громадянства надає свої біометричні дані для їх фіксації.

За положеннями ч. 2 ст. 61 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, протягом шести місяців з дня подання заяви про визнання особою без громадянства на підставі всієї наявної інформації і документів приймає рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства. Строк розгляду такої заяви може бути подовжений уповноваженою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, до 12 місяців.

Під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, країн або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з країни, громадянство якої мають члени її сім`ї.

Згідно ч. 3 ст. 61 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, приймає рішення про відмову у визнанні особою без громадянства у разі, якщо:

особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, є громадянином України або іншої держави за умови, що її громадянство було визнано компетентним органом цієї держави та заявник був документований відповідно до законодавства цієї держави;

особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, свідомо подала недійсні (крім документів, що стали недійсними у зв`язку із закінченням строку їх дії), підроблені документи або повідомила про себе неправдиві відомості щодо обставин, які впливають на визначення її статусу;

особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, вчинила злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людства, як це визначено міжнародними актами, розробленими з метою недопущення таких злочинів, або скоїла тяжкий злочин неполітичного характеру поза межами країни проживання до того, як вона була допущена у цю країну, або є винною у вчиненні діянь, що суперечать цілям і принципам Організації Об`єднаних Націй.

Після прийняття рішення про відмову у визнанні особою без громадянства протягом трьох робочих днів центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, направляє особі, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, або її законному представнику повідомлення про це із зазначенням підстави відмови відповідно до цього Закону та роз`ясненням порядку оскарження такого рішення.

Рішення про відмову у визнанні особою без громадянства може бути оскаржено особою, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, або її законним представником до адміністративного суду протягом 20 робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову у визнанні особою без громадянства (ч. 4 ст. 61 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно ч. 7 ст. 61 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства, зразки заяви про визнання особою без громадянства, довідки про звернення за визнанням особою без громадянства встановлюються Кабінетом Міністрів України.

24.03.2024 року Кабінетом Міністрів України, відповідно до частини сьомої статті 6-1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, прийняв постанову № 317 «Деякі питання визнання особою без громадянства», якою затвердив Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства; зразок заяви про визнання особою без громадянства; зразок довідки про звернення за визнанням особою без громадянства.

Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2021 р. № 317 (далі Порядок № 317), визначає процедуру визнання особою без громадянства, яка проводиться ДМС з метою встановлення факту неналежності особи, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, до громадянства будь-якої держави в силу дії її закону.

Пунктом 2 Порядку № 317 встановлено, що право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

В свою чергу пунктом 3 Порядку № 317 передбачено, що заява про визнання особою без громадянства подається за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2021 р. № 317 Деякі питання визнання особою без громадянства:

повнолітньою дієздатною особою (далі - заявник) - особисто;

повнолітньою недієздатною або обмежено дієздатною особою - її законним представником.

За положеннями п. 4 Порядку № 317, заява про визнання особою без громадянства та додані до неї документи подаються заявником або його законним представником особисто територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем проживання особи.

Під час подання заяви про визнання особою без громадянства працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС роз`яснює заявнику або його законному представнику процедуру визнання особою без громадянства, а також право на звернення щодо отримання безоплатної правової допомоги до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції відповідно до Закону України Про безоплатну правову допомогу.

Згідно п. 5 Порядку № 317, рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства приймається протягом шести місяців з дня подання заяви про визнання особою без громадянства та визначених цим Порядком документів.

Оформлення довідки про звернення за визнанням особою без громадянства за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2021 р. № 317 Деякі питання визнання особою без громадянства, та оформлення рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства згідно з додатком 1 здійснюється структурним підрозділом ДМС засобами відомчої інформаційної системи ДМС (п. 6 Порядку № 317).

Дії працівників під час приймання документів для визнання особою без громадянства також регламентовані Порядком № 317.

Так, згідно п. 11 Порядку № 317, керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС визначає працівників, які виконують функції з приймання документів, формування та розгляду заяв про визнання особою без громадянства, перевірки даних, зазначених у заяві та доданих до неї документах, ідентифікації особи, підготовки та надсилання запитів уповноваженим органам України та іноземних держав, оформлення та видачі довідки про звернення за визнанням особою без громадянства, видачі рішення про визнання особою без громадянства, підготовки матеріалів справи для надсилання структурному підрозділу ДМС з метою прийняття рішення про визнання особою без громадянства.

Працівники територіального органу/територіального підрозділу ДМС, які виконують функції з приймання документів, формування заяв про визнання особою без громадянства, у разі, коли особа не може власноручно скласти заяву про визнання особою без громадянства у зв`язку з неписьменністю або фізичними вадами, на її прохання складають таку заяву, про що на заяві робиться відповідний напис.

Пунктом 13 Порядку № 317 передбачено, що у разі виявлення під час приймання документів факту належності заявника до громадянства України або до громадянства іншої держави або виявлення факту, що особа визнана особою без громадянства іншою державою та має документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що посвідчує особу без громадянства, та не подає офіційні документи, які свідчать про припинення таких статусів, а також у разі відмови особи, яка не має документів, визначених пунктом 20 цього Порядку, від надання письмової згоди на проведення опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві про визнання особою без громадянства, або у разі відмови особи від надання своїх біометричних даних, параметрів територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС інформує заявника або його законного представника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника або його законного представника відмова надається у письмовій формі.

При цьому за особою залишається право повторного звернення у разі усунення зазначених обставин.

Пунктами 14-16 Порядку № 317 визначено, що у разі подання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться верифікація особи шляхом встановлення тотожності обличчя особи із зображенням на фотокартці.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС з використанням кваліфікованого електронного підпису та із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС формує заяву про визнання особою без громадянства (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація зазначеної заяви здійснюється із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС під час її формування.

Заява про визнання особою без громадянства заповнюється українською мовою, при цьому прізвище та ім`я особи зазначається українською мовою та латинськими літерами відповідно до правил транслітерації.

На прохання заявника або його законного представника внесення його прізвища та імені латинськими літерами може бути виконано відповідно до його написання у документах особи, виданих компетентними органами іноземної держави.

Після формування заяви про визнання особою без громадянства працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС друкує її та надає особі для перевірки правильності внесених до заяви відомостей.

У разі виявлення помилок у заяві про визнання особою без громадянства працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС вносить до неї відповідні виправлення.

Відповідно до п. 17 та 18 Порядку № 317, після перевірки заяви про визнання особою без громадянства особа власним підписом підтверджує правильність внесених до заяви відомостей про себе. Якщо особа через фізичні вади не може підтвердити власним підписом правильність таких відомостей, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС робить відмітку про неможливість такого підтвердження та засвідчує правильність внесених до заяви про визнання особою без громадянства відомостей про особу власним підписом. У разі подання заяви про визнання особою без громадянства законним представником він власним підписом підтверджує правильність внесених до заяви відомостей про особу.

Після перевірки особою правильності внесених до заяви про визнання особою без громадянства відомостей про себе заява перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який прийняв документи та сформував заяву/допоміг у складенні заяви, та перекладачем (у разі, коли він залучався), законним представником.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС сканує із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС до заяви про визнання особою без громадянства усі документи, які подаються особою (п. 19 Порядку № 317).

Відповідно до п. 20 Порядку № 317, разом із заявою про визнання особою без громадянства особа подає документ, що посвідчує особу, або документ, що надає право на в`їзд або виїзд з держави, виданий іноземною державою (за наявності), документ, що засвідчує факт неперебування у громадянстві іншої держави, строк дії якого закінчився (за наявності), або інший документ, що підтверджує інформацію, викладену в заяві (документи, що підтверджують факт народження особи, перебування її у шлюбі, наявність дітей, навчання в освітньому закладі України або іншої держави, паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, документи про роботу, отримання на території України медичної допомоги, про місце проживання, про право власності на житло або інші об`єкти нерухомості в Україні, довідки, видані органами місцевого самоврядування або державними органами, довідки з посольств іноземних держав або місць попереднього постійного та довгострокового проживання особи, а також з держав, громадянство яких мають члени її сім`ї, тощо).

У разі відсутності у особи, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, зазначених документів та/або документів з фотокарткою (для особи, яка досягла 18-річного віку) за її письмовою згодою проводиться опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві, та/або впізнати особу за фотокарткою.

Згідно пунктів 24 та 25 Порядку № 317, після прийняття до розгляду заяви про визнання особою без громадянства та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, та проводить перевірку поданих нею документів.

У ході перевірки поданих документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС формує матеріали справи у паперовій формі, перевіряє справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у межах своїх повноважень з`ясовує питання щодо наявності чи відсутності підстав для прийняття рішення про визнання особою без громадянства.

Таким чином вказаними нормами чинного законодавства чітко регламентовано порядок звернення особи із заявою про визнання особою без громадянства та процедуру прийняття (формування) такої заяви, її розгляду та вирішення питання щодо прийняття рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства.

Дійсно, постановою КМУ № 317 від 24 березня 2021 р. було затверджено зразок відповідної заяви про визнання особою без громадянства та визначено необхідність звернення повнолітньої дієздатної особи до територіального органу/територіального підрозділу ДМС особисто.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями Порядку № 317 чітко визначено алгоритм дій працівників територіального органу/територіального підрозділу ДМС при зверненні особи із заявою про визнання її особою без громадянства та визначено, що саме працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС з використанням кваліфікованого електронного підпису та із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС формує заяву про визнання особою без громадянства (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Також визначено, що реєстрація зазначеної заяви здійснюється із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС під час її формування.

Крім того Порядком № 317, зокрема, пунктом 13, передбачена можливість територіального органу/територіального підрозділу ДМС у разі виявлення обставин, вказаних у зазначеному пункті Порядку, саме інформувати заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника або його законного представника відмова надається у письмовій формі.

За обставин даної справи позивачка вказує на те, що вона у березні 2023 року звернулась до Головного управління ДМС в Одеській області з метою подання заяви про визнання її особою без громадянства, однак у прийнятті заяві їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням довідки про відсутність громадянства рф.

В подальшому позивач звернулась до Головного управління ДМС в Одеській області із заявою про забезпечення можливості подання нею заяви про визнання її особою без громадянства, в якій вона виклала обставини відмови у прийнятті працівниками територіального органу ДМС заяви про визнання її особою без громадянства та викладено прохання забезпечити належне прийняття такої заяви спеціалістами ГУ ДПС в Одеській області шляхом призначення часу та дати прибуття її до відділу для подання заяви.

Вказана заява була розглянута Головним управлінням ДМС в Одеській області 03.04.2023 року та замість визначення дати та часу прибуття позивачки до територіального органу ДМС для формування та подання заяви про визнання її особою без громадянства, позивачці було повідомлено, що виходячи з наданих нею документів є підстави вважати її громадянкою рф. У зв`язку з цим позивачці було рекомендовано звернутись до генерального консульства рф з метою встановлення належності чи неналежності до громадянства рф, що свідчить про фактичну відмову відповідача у прийнятті документів ОСОБА_1 з підстав того, що вона вважається громадянкою рф.

Таким чином, з огляду на те, що заяву про визнання особою без громадянства за положеннями Порядку № 317 формує територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС з використанням кваліфікованого електронного підпису та із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС, враховуючи твердження позивача про її особисте звернення до міграційного органу з метою подання заяви про визнання її особи без громадянства, за наслідком якого її було поінформовано про відмову у прийнятті документів, що не спростовано відповідачем у справі, зважаючи на звернення позивачки до Головного управлінням ДМС в Одеській області із заявою про забезпечення належного прийняття її заяви через таке неприйняття при попередньому зверненні, зважаючи на фактичну відмову відповідача у прийнятті документів ОСОБА_1 із зазначенням підстав, передбачених п. 13 Порядку № 317, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні підстави для висновку про порушення ОСОБА_1 порядку звернення із відповідною заявою про визнання її особою без громадянства, встановленого постановою КМУ від 24.03.2024 року № 317, як вказав суд першої інстанції, через те, що вона не зверталась до ГУ ДМС України із заявою про визнання її особою без громадянства у порядку визначеному Постановою № 317.

Фактичні обставини справи свідчать про відмову міграційного органу у формуванні за зверненням позивачки заяви про визнання її особою без громадянства та прийнятті відповідних документів від позивачки у зв`язку з тим, що є підстави вважати її громадянкою рф.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за нормами Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядку № 317, загальна процедура визнання особою без громадянства складається, зокрема, з двох етапів: вирішення питання щодо прийняття документів у заявника (на вказаному етапі заявнику може бути відмовлено в прийнятті документів) та розгляд заяви про визнання особою без громадянства по суті, за результатом якого особа може отримати відповідний статус або їй буде відмовлено у визнанні особою без громадянства шляхом прийняття відповідного рішення.

При цьому як зазначалось вище, за положеннями п. 13 Порядку № 317, підставою для відмови у прийнятті документів у особи може бути обставина виявлення під час приймання документів факту належності заявника до громадянства України або до громадянства іншої держави. Однак в даному випадку відповідач, відмовляючи у прийнятті документів, не вказав на достеменно виявлений факт належності заявника до громадянства рф, а вказав лише на наявність підстав так вважати, що свідчить про необґрунтованість відмови у прийнятті документів ОСОБА_1 .

Відмова в прийнятті документів згідно п.13 Порядку у разі виявлення під час приймання документів факту належності заявника до громадянства України або до громадянства іншої держави або виявлення факту, що особа визнана особою без громадянства іншою державою та має відповідний документ, може застосовуватись у випадку очевидності та достеменно встановленого факту, зокрема, належності заявника до громадянства іншої держави, в даному випадку рф (наявність паспорта у заявника, тощо), чого на даному етапі не було встановлено. При цьому, суд зазначає, що факт народження позивачки на території рф від батьків (можливо) громадян рф безумовно повинен враховуватись відповідачем при розгляді заяви по суті, водночас, не є достатнім для відмови в прийнятті документів на початковому етапі.

Крім того як встановлено судом, позивачеві було рекомендовано звернутись до генерального консульства російської федерації з метою встановлення належності чи неналежності до громадянства рф.

Вказане також свідчить про відсутність у відповідача достеменних відомостей про належність позивачки до громадянства рф.

При цьому, як встановлено судом, відповідачем не були прийняті до уваги доводи позивача про неможливість отримання нею відповідної довідки щодо належності чи неналежності до громадянства рф через повномасштабне вторгнення росії на територію України, а також не враховано положення п. 20 Порядку № 317, згідно з яким разом із заявою про визнання особою без громадянства особа подає документ, що засвідчує факт неперебування у громадянстві іншої держави, строк дії якого закінчився лише за наявності.

Згідно п.26 Порядку № 317, саме під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства працівник територіального органу/територіального підрозділу, структурного підрозділу ДМС вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, держав або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї.

У разі необхідності отримання більш детальної інформації про особу, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС може ініціювати перевірку відомостей, викладених у такій заяві, шляхом відвідування заявника за місцем проживання та опитування осіб, які можуть підтвердити або спростувати інформацію, надану заявником.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що висновок відповідача щодо належності позивачки до громадянства рф станом на даний час є передчасним, оскільки здійснений без належної перевірки відповідачем всіх обставин шляхом подання запитів, опитуванням осіб, витребуванням документів у інших державних органів тощо, а тому відмова відповідача у прийнятті документів ОСОБА_1 є протиправною.

Разом з тим, заява щодо визнання особою без громадянства повинна бути подана особисто заявником, що також узгоджується з необхідністю ідентифікації та/або встановлення особи заявника та отримання певного переліку персональних даних, що свідчить про передчасність зобов`язання відповідача саме прийняти заяву щодо визнання особою без громадянства.

Порядком № 317 передбачено певну процедуру прийняття заяви про визнання особою без громадянства, а також передбачені і інші підстави для відмови у прийнятті документів, ніж ті, правову оцінку яким надавалось судом апеляційної інстанції.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправною відмови відповідача у прийнятті заяви ОСОБА_1 про визнання її особою без громадянства і доданих до неї документів та зобов`язання відповідача розглянути та вирішити питання щодо наявності підстав для прийняття та реєстрації цієї заяви.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частино 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. згідно платіжної інструкції від 26.09.2023 року.

При зверненні до суду апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1611 грн. згідно платіжної інструкції від 1512.02.2024 року.

За наслідками апеляційного перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивачки. Однак, зважаючи на фактичне задоволення однієї вимоги немайнового характеру, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2684,60 грн., як за одну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у прийнятті заяви ОСОБА_1 про визнання її особою без громадянства і доданих до неї документів.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області розглянути та вирішити питання щодо наявності підстав для прийняття та реєстрації заяви ОСОБА_1 щодо визнання її особою без громадянства.

В іншій частині позовних вимог відмовити відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 3684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук

,