Справа № 440/14322/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 р. Справа № 440/14322/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2024, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 14.02.24 по справі № 440/14322/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в якому просила суд:

- визнати дії Полтавського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області відносно ОСОБА_1 щодо знищення посвідки на тимчасове проживання в Україні ОСОБА_1 незаконними;

- зобов`язати Полтавський відділ Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області видати посвідку на тимчасову проживання в Україні ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що проживає в Україні на підставі посвідки на тимчасове проживання, строк дії якої встановлено до 15.06.2022. Позивач, вважаючи що зробила все можливе для продовження строку перебування на території України, однак, з незалежних від неї причин, позбавлена можливості оформлення посвідки на тимчасове проживання. 09.05.2023 звернулася до відповідача з метою продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні. Однак за результатами звернення відповідач надав відмову у прийнятті документів щодо продовження строку дії (обміну) посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з порушеним строком подачі документів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області стосовно не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 09.05.2023 про оформлення посвідки на тимчасове проживання на території України.

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2023 про оформлення посвідки на тимчасове проживання на території України та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до п. 67 Порядку 322 після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Позивач проживала по посвідці, термін дії якої закінчився, у встановлений законодавством термін не знялася з реєстрації та не виїхала за межі України, 07.07.2022 УДМС її притягнено до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився.

Оскільки термін дії посвідки № 800214109 закінчився - зазначена посвідка відповідно до вимог пунктів 67, 71 Порядку 322, визнана недійсною, вилучена та знищена, що підтверджується актом про знищення № 5302/07 від 21.09.2022.

До Полтавського відділу УДМС лише 31.05.2023 засобами поштового зв`язку надійшла заява позивачки довільної форми щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання на території України від 09.05.2023.

Полтавським відділом УДМС на зазначену заяву позивача надано відповідь листом від 29.06.2023 № 5336-641/5336-23, де роз`яснено порядок оформлення та видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Судом першої інстанції не враховано, що відповідно до Порядку 322 документи для обміну посвідки подаються іноземцем особисто та оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україн здійснюється засобами Єдиного державного демографічного реєстру, внесення інформації до Реєстру здійснюється з використанням відомчої інформаційної системи ДМС. Разом з тим, судом першої інстанції зобов`язано УДМС рлзглянути заяву позивача від 09.05.2023 про оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні, подану засобами поштового зв`язку.

Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право" (частина 10 статті 5 Закону).

Відповідно до вимог пунктів 16, 17 Порядку 322 документи для обміну посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні до територіального органу/територіального підрозділу ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Таким чином, позивач повинна особисто звернутися до територіального підрозділу УДМС та надати оригінали документів, визначених Порядком 322.

Посилався на пропущення позивачем строків звернення до суду.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації, що перебувала на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , строк дії якої встановлено з 16.06.2021 до 15.06.2022, що сторонами не заперечується /а.с. 83-84/.

07 липня 2022 року УДМС притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився /а.с. 77-80, 87-89/.

Оскільки термін дії посвідки виданої на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 закінчився - зазначена посвідка відповідно до вимог пунктів 67, 71 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.04.2018 № 322, вилучена у позивача та знищена відповідачем, що підтверджується актом про знищення № 5302/07 від 21.09.2022 /а.с. 90-91/.

До УДМС 21.03.2023 надійшов адвокатський запит адвоката Вовненко О.В., де адвокат просила надати інформацію щодо можливості продовження посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 /а.с. 50/.

Листом від 23.03.2023 №5301.3-3645/53.3-23 УДМС повідомлено адвоката, що посвідка знищена у зв`язку із закінченням строку її дії та зазначено, що позивач не зверталась до УДМС по питанню оформлення посвідки на тимчасове проживання /а.с. 51/.

Адвокатський запит ОСОБА_2 аналогічного змісту надійшов 22.03.2023 і до Полтавського відділу УДМС.

Листом від 28.03.2023 №5336-354/5336-23 адвокату надано відповідь, в якій зазначено, що громадянка російської федерації документована посвідкою натимчасове проживання в Україні №800214109 строком дії з 16.06.2021 по 15.06.2022. Зазначена посвідка знищена із закінченням строку дії. До Полтавського відділу УДМС у Полтавській області ОСОБА_1 з питанням оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні не зверталась /а.с. 52-53/.

До Полтавського відділу УДМС 31.05.2023 засобами поштового зв`язку надійшла заява позивачки довільної форми щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання на території України від 09.05.2023 /а.с. 55-68/.

Полтавським відділом УДМС на зазначену заяву позивача надано відповідь листом від 29.06.2023 № 5336-641/5336-23, в якій зроблено висновок що з боку працівників УДМС в Полтавській області порушень чинного законодавства в межах розгляду звернення позивача не встановлено /а.с. 69/.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з визнання протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області стосовно не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 09.05.2023 про оформлення посвідки на тимчасове проживання на території України та зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2023 про оформлення посвідки на тимчасове проживання на території України та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з Положенням про Державну міграційну службу України, затверджену постановою КМУ від 20.08.2014 року №360, ДМСУ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів (п.1).

ДМСУ відповідно до покладених на неї завдань, крім іншого, здійснює оформлення і видачу документів для тимчасового або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, вилучає такі документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в`їзду в Україну в передбачених законодавством випадках (пп.8 п.4).

Пунктом 7 Положення встановлено, що ДМСУ здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Спірні правовідносини регламентовані Конституцією України, Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773-VI, Законом України "Про імміграцію" від 07.06.2001 №2491-III, Положенням про ДМСУ №360, Порядком №322, Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2022 року №1232 "Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану".

Статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773-VI визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773-VI в редакції від 15.10.2022 року, чинній на час прийняття спірного рішення, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до преамбули Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 №2491-III цей Закон визначає умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства.

Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у ч.3-13 цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України (ч.14 ст.4 Закону України "Про імміграцію" №3773-VI).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України "Про імміграцію" №3773-VI возз`єднання сім`ї - в`їзд та тимчасове або постійне проживання в Україні членів сім`ї іноземця або особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та можуть підтвердити відповідними документами наявність достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім`ї в Україні, з метою спільного проживання сім`ї незалежно від того, коли виникли сімейні відносини - до чи після прибуття іноземця або особи без громадянства до України.

Згідно з абз. 6 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про імміграцію" №3773-VI в`їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянами України, здійснюється за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання.

Отже, Закон України "Про імміграцію" №3773-VI передбачає право для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України з метою возз`єднання сім`ї за наявності укладеного шлюбу з громадянином/громадянкою України та посвідки на тимчасове проживання.

Строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства у випадку, визначеному ч.15 ст.4 Закону України "Про імміграцію" №3773-VI (возз`єднання сім`ї з громадянами України), становить один рік (п.5 ч.1 ст.5-1 Закону України "Про імміграцію" №3773-VI).

Механізм оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання передбачений Порядком №322.

Відповідно до п.1, 2 Порядку №322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Підпунктом 1 пункту 3 Порядку №322 встановлено, що посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто. Згідно з пп. 3 п. 7 Порядку №322 передбачено, що у разі закінчення строку дії посвідки здійснюється її обмін.

Відповідно до пункту 71 Порядку N 322 посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі: 1) коли вона підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до посвідки (крім додаткової змінної інформації); 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) непридатності посвідки для подальшого використання; 4) скасування посвідки; 5) коли вона заявлена як втрачена або викрадена; 6) смерті особи, якій видано посвідку; 7) закінчення строку її дії або прийняття рішення про обмін посвідки до закінчення строку її дії; 8) оформлення посвідки з порушенням вимог законодавства; 9) неотримання її іноземцем або особою без громадянства протягом шести місяців (або протягом воєнного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, якщо цей строк не більше строку її дії); 10) коли іноземець або особа без громадянства не звернулися для її обміну у строки, визначені пунктом 18 цього Порядку; 11) коли було прийнято рішення про відмову у видачі посвідки та таке рішення не оскаржене протягом двох місяців.

Отже після закінчення строку дії посвідка на тимчасове проживання в Україні підлягає обміну, для чого іноземцю необхідно подати до територіального органу ДМС відповідну заяву та документи у строк не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку дії посвідки, або після закінчення строку дії посвідки в семиденний строк знятися з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України, здавши посвідку до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Позивачем не заперечується факт закінчення строку дії посвідки станом на дату її вилучення.

Спроби позивача звернутись до відповідача стосовно обміну її посвідки до дати закінчення строку дії останньої, не виключають наявність у органів ДМС повноважень на знищення посвідки на тимчасове проживання після закінчення терміну її дії.

Враховуючи положення п.п.7 п.71 Порядку №322 та закінчення ще 15.06.2022 строку дії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 відповідач був наділений повноваженнями зі знищення посвідки на тимчасове проживання.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстави для задоволення вимоги позивача про визнання дій Полтавського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області відносно ОСОБА_1 щодо знищення посвідки на тимчасове проживання в Україні ОСОБА_1 незаконними.

Поряд із тим, пунктом 21 Порядку №322 передбачено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 7 Порядку №322, обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання (посвідка/фотокартка має пошкодження, що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, дату та місце народження, ким видана посвідка, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження серії та номера, що не дають змогу встановити реквізити посвідки, виправлення, пошкодження, які блокують можливість зчитування, а також внесення змін до інформації безконтактного електронного носія), а також у разі відсутності частини посвідки.

Оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обмін посвідки здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства Поліграфічний комбінат Україна по виготовленню цінних паперів (далі - Центр) (пункт 9 Порядку №322).

Пунктом 14 Порядку №322 передбачено, що ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном. Доступ до зазначеної інформації здійснюється з дотриманням вимог Закону України Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах. У разі відсутності можливості надання ДМС прямого доступу до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, чи надіслання запитів у електронній формі захищеними каналами зв`язку отримання відомостей про особу здійснюється шляхом надсилання запитів та надання відповідей на них у паперовій формі.

Пунктами 16 та 19 Порядку №322 встановлено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства. У разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж протягом останнього дня строку її дії. Якщо до закінчення строку дії посвідки лишилося менш як 15 робочих днів, подання документів для її обміну здійснюється лише до територіального органу/територіального підрозділу ДМС. При цьому територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС здійснюється в установленому законодавством порядку продовження строку тимчасового проживання іноземця або особи без громадянства на період, необхідний для розгляду такої заяви. Посвідка, що підлягає обміну, після приймання документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Відповідно до пункту 22 Порядку №322, у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням кваліфікованого електронного підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування. До заяви-анкети вноситься інформація про номер контактного телефону заявника та адресу особистої електронної пошти.

Перелік документів для оформлення посвідки встановлено пунктами 32, 33 Порядку №322.

Відповідно до пунктів 35, 37-38 Порядку №322, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів.

Рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

Після прийняття рішення про оформлення посвідки або відмову в її оформленні матеріали формуються в окрему справу, яка зберігається протягом 15 років.

Відповідно до п. п. 40-42, 45 Порядку №322, у разі коли обмін посвідки здійснюється у зв`язку із закінченням строку її дії, додатково подаються документи, зазначені у пункті 33 цього Порядку.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 35 і 36 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Так, відповідачем не заперечується, що до Полтавського відділу УДМС 31.05.2023 засобами поштового зв`язку надійшла заява позивача про оформлення посвідки на тимчасове проживання на території України від 09.05.2023 /а.с. 54-68/.

Відомості стосовно невідповідності доданих до такої заяви документів суду не повідомлені.

Полтавським відділом УДМС на зазначену заяву позивача надано відповідь листом від 29.06.2023 №5336-641/5336-23 /а.с. 69/, відповідно до якої зазначено, що перевіркою встановлено, що станом на 29.06.2023 остання у встановленому законом порядку до органів ДМС з питань обміну посвідки на тимчасове проживання не зверталася. Враховуючи викладене, 07.07.2022 її притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився. Таким чином, з боку працівників УДМС в Полтавській області порушень чинного законодавства в межах розгляду такого звернення не встановлено.

Враховуючи, що лист Полтавського відділу УДМС від 29.06.2023 №5336-641/5336-23 не містить вирішення по суті питання про оформлення посвідки на тимчасове проживання на території України, що підіймалося у заяві позивача від 09.05.2023, та не інформує іноземця про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови, колегія суддів доходить висновку, що відповідач допустив бездіяльність, не розглянувши по суті заяву позивача від 09.05.2023 про оформлення посвідки на тимчасове проживання на території України, відповідно не прийнявши рішення за результатами її розгляду: рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Контроль за реалізацією суб`єктом владних повноважень його дискреційних повноважень здійснюється судом за визначеними частиною другої статті 2 КАС України критеріями, зокрема, чи діяв суб`єкт владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів зазначає, що будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, повинні містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення контролюючим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18 (адміністративне провадження №К/9901/62472/18).

Враховуючи викладене, коллегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 09.05.2023 про оформлення посвідки на тимчасове проживання на території України та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

А тому, у частині позовних вимог про зобов`язання відповідача видати посвідку наразі належить відмовити з огляду на їх передчасність.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Стосовно доводів апелянта про пропущення позивачем строків звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поряд з цим, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Водночас, у своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).

Апелянт зазначив, що посвідка у позивача вилучена 07.07.2022, однак до суду остання звернулась лише 26.09.2023.

У той же час, предметом спору є правомірність дій Полтавського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області відносно ОСОБА_1 щодо знищення посвідки на тимчасове проживання в Україні ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача видати посвідку на тимчасову проживання в Україні ОСОБА_1 з підстав звернення позивача із відповідною заявою від 09.05.2023 та відповіді відповідача від 29.06.2023.

Як вже зазначалось, до Полтавського відділу УДМС 31.05.2023 засобами поштового зв`язку надійшла заява позивача довільної форми щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання на території України від 09.05.2023.

Полтавським відділом УДМС на зазначену заяву позивача надано відповідь листом від 29.06.2023 № 5336-641/5336-23, в якій зроблено висновок, що з боку працівників УДМС в Полтавській області порушень чинного законодавства в межах розгляду її звернення не встановлено.

Отримавши від Полтавського відділу УДМ України в Полтавській області лист від 29.06.2023 року на свою заяву від 09.05.2023 року та не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернулася до суду із відповідним позовом від 25.09.2023, тобто в межах визначених КАС України строків.

Відтак, колегія суддів вважає вірним висновки суду першої інстанції про непропущення строків звернення до суду.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 по справі № 440/14322/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова Л.В. Курило