Справа № 640/21205/22
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року місто Київ №640/21205/22

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Донця В.А., суддів Лиски І.Г., Марича Є.В., при секретарі судового засідання Розуменко А.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" до Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Міністерство енергетики України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз", про визнання протиправним та нечинним пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2022 №1335,

за участю:

представник позивача адвокат Мартиненко А.М.,

представник відповідача Мартинюк К.Е.,

представник Міністерства енергетики України Слуценко Р.П.,

представник ТОВ "Газорозподільні мережі України" адвокат Ворожбянов А.М.

Адвокат Шипенко М.С. в інтересах Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (АТ "Донецькоблгаз") звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та нечинним пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2022 №1335 "Про врегулювання питання використання газорозподільних систем або їх складових" (Постанова від 25.11.2022 №1335).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2022 відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, зобов`язано Кабінет Міністрів України надати докази опублікування оголошення про оскарження пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-IX Окружним адміністративним судом міста Києва справу №640/21205/22 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №640/21205/22 призначено суддю Київського окружного адміністративного суду Брагіну О.Є., якою постановлено ухвалу від 05.04.2023 про відкриття провадження в адміністративній справі, розпочато підготовку справи до розгляду, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі в справі Міністерство енергетики України (Міненерго) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, зобов`язано Кабінет Міністрів України надати докази опублікування оголошення щодо оскарження пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335у строки та в порядку, передбаченому статтею 264 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

На підставі розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №640/21205/22 передано для розгляду судді Донцю В.А.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду: від 27.11.2023 прийнято адміністративну справу до провадження, постановлено здійснити розгляд справи спочатку за правилами загального позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті та доказів, визначено дату підготовчого судового засідання; від 29.01.2024 залучено Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (АТ "Львівгаз") та Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (ТОВ "Газорозподільні мережі України") до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, встановлено строки для подання заяв по суті та доказів; від 03.04.2024 закрито підготовче провадження, призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні колегією суддів. Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Підставами позову визначено:

безпідставність застосування статті 37 Закону України "Про ринок природного газу" для обґрунтування рішення про розпорядження об`єктами державної власності та погодження припинення договору від 21.12.2012 №31/26 (від 24.05.2017 №240517/34-Днц-ГРМ) про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва, оскільки позивач не мав у користуванні газорозподільні системи державної власності на праві господарського відання;

відповідач відповідно до частини третьої статті 2 Закону України "Про ринок природного газу", ухвалюючи спірний пункт Постанови від 25.11.2022 №1335, вирішив розірвати договір з позивачем, в такий спосіб надавши іншому суб`єкту господарювання ТОВ "Газорозподільні мережі України" переваги щодо оренди під час дії воєнного стану та протягом п`яти років після його припинення, що також є порушенням статей 5, 6 Господарського кодексу України в частині "конституційних основ правового господарського порядку" та "загальних принципів господарювання в Україні";

невідповідність оскаржуваного положення Постанови від 25.11.2022 №1335 частині третій статті 2 Закону України "Про ринок природного газу" щодо дотримання позивачем принципу прозорості, оскільки оскаржувана постанова не містить належного обґрунтування, інформація про схвалення проєкту Постанови від 25.11.2022 №1335 попередньо не публікувалась, до відома позивача не доводилась, оскаржувані положення є дискримінаційними через надання переваги визначеному суб`єкту господарювання, що також є порушенням статті 2 КАС України;

недотримання відповідачем, під час ухвалення оскаржуваної Постанови від 25.11.2022 №1335, вимог частини четвертої статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", статей 4, 9 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" щодо оприлюднення проєкту Постанови від 25.11.2022 №1335 як регуляторного акта, що є підставою для визнання оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 протиправним та нечинним;

протиправність оскаржуваного положення Постанови від 25.11.2022 №1335 щодо одностороннього розірвання Кабінетом Міністрів України договору від 24.05.2017 №240517/34-Днц-ГРМ шляхом надання відповідної вказівки Міненерго, створивши у такий спосіб додаткову підставу для розірвання договору, що суперечить статтям 626, 629, 651 Цивільного кодексу України.

Кабінетом Міністрів України подано відзив про невизнання позову. Як зазначено у відзиві, правовою підставою для ухвалення оскаржуваної постанови слугувало рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.07.2021 "Про заходи з нейтралізації загроз в енергетичній сфері", введене в дію Указом Президента України від 28.08.2021 №452/2021, яким передбачено комплекс заходів, пов`язаних зі станом справ у нафтогазовому комплексі України, зокрема доручено Кабінету Міністрів України активізувати роботу з повторного укладення договорів експлуатації/оренди газорозподільних систем державної форми власності. За твердженням представника, Кабінет Міністрів України як суб`єкт управління об`єктами державної власності відповідно до Закону України "Про управління об`єктами державної власності" в межах повноважень урегулював питання управління газорозподільними системами, які є державною власністю. Представником зазначено про помилковість доводів позивача щодо недотримання Урядом України вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", позаяк оскаржувана постанова ухвалена під час дії воєнного стану, не є регуляторним актом через відсутність в оскаржуваному пункті 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 положень, які б встановлювали загальні правила регулювання однотипних відносин, розрахованих на тривале застосування. У відзиві наголошено про відсутність в позові доводів про те, що оскаржуваним пунктом 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 порушено права позивача.

Третя особа Міненерго подала пояснення, відповідно до яких позовні вимоги заперечуються. Представником, як і у відзиві, зазначено про наявність у Кабінету Міністрів України владних повноважень щодо управління об`єктами державної власності, в тому числі газорозподільними системами. Згідно з поясненнями, газорозподільні системи можуть бути в користуванні оператора на праві господарського відання, який належить до суб`єктів господарювання державного сектору економіки. Представником третьої особи заперечено порушення оскаржуваними положеннями Постанови від 25.11.2022 №1335 принципів недискримінації та прозорості.

Третьою особою ТОВ "Газорозподільні мережі України" подано пояснення, за якими представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки Кабінет Міністрів України, який наділений повноваженнями здійснювати управління об`єктами державної власності, правомірно ухвалив оскаржуваний пункт 3 Постанови 25.11.2022 №1335. За твердженням представника, Уряд України на підставі частини першої статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" уповноважений вирішувати питання ефективного використання газорозподільної інфраструктури, яка відноситься до критичної.

Третя особа АТ "Львівгаз" правом на подання пояснень не скористалась.

Під час судового розгляду адміністративної справи представник позивача позов підтримав, представник відповідача позов не визнав, представники третіх осіб Міненерго, ТОВ "Газорозподільні мережі України" проти задоволення позовних вимог заперечили.

Третя особа АТ "Львівгаз" участь повноважного представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції не забезпечила, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином повісткою, направленою до електронного кабінету. Заяв, клопотань з цього приводу не подано. Судом ухвалено продовжити судовий розгляд справи без участі представника третьої особи.

Дослідивши докази, суд установив.

Кабінетом Міністрів України ухвалено постанову від 25.11.2022 №1335 "Про врегулювання питання використання газорозподільних систем або їх складових":

"Відповідно до абзацу другого частини першої статті 37 Закону України "Про ринок природного газу", пункту 16 частини першої статті 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", статті 179 Господарського кодексу України, абзацу другого підпункту "б" підпункту 12 пункту 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 липня 2021 р. "Про заходи з нейтралізації загроз в енергетичній сфері", введеного в дію Указом Президента України від 28 серпня 2021 р. №452, Кабінет Міністрів України постановляє:

1. У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 р. №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 20, ст. 559) слова "Міністерство енергетики та вугільної промисловості" замінити словами "Міністерство енергетики".

2. Установити, що на період дії воєнного стану в Україні та протягом п`яти років після його припинення або скасування підпункт 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 3 червня 2020 р. №483 "Деякі питання оренди державного та комунального майна" (Офіційний вісник України, 2020 р., №51, ст. 1585) не застосовується.

3. Погодитися з пропозицією Міністерства енергетики щодо укладення відповідно до примірного договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 р. №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" (Офіційний вісник України, 2017 р., №20, ст. 559), з товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових та припинення у зв`язку з цим договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових, укладених з операторами газорозподільних систем відповідно до положень зазначеної постанови.

Міністерству енергетики укласти та припинити зазначені договори".

Ухвалена Кабінетом Міністрів України постанова від 25.11.2022 №1335 "Про врегулювання питання використання газорозподільних систем або їх складових" оприлюднена в офіційному виданні газеті "Урядовий кур`єр" від 02.12.2022 №256, набрала чинності 02.12.2022.

Позивачем оскаржується пункт 3 Постанови від 25.11.2022 №1335.

Згідно з пояснювальною запискою до проєкту постанови Кабінету Міністрів України "Про врегулювання питання використання газорозподільних систем або їх складових" метою прийняття проєкту є надання доручення щодо припинення Міненерго договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових, укладених з операторами газорозподільних систем відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" та укладення такого договору з ТОВ "Газорозподільні мережі України".

Необхідність прийняття акта обумовлено рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.07.2021 "Про заходи з нейтралізації загроз в енергетичній сфері", введеним у дію Указом Президента України від 28.08.2021 №452/2021, яким передбачено комплекс заходів, пов`язаних зі станом справ у нафтогазовому комплексі України, зокрема доручено Кабінету Міністрів України активізувати роботу з повторного укладення договорів систем державної форми власності.

Для досягнення цієї мети проєктом акта передбачено припинення Міненерго дії чинних договорів експлуатації та укладенням нового договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових з ТОВ "Газорозподільні мережі України" з метою забезпечення ефективної експлуатації державних газорозподільних мереж.

Згідно з пояснювальною запискою прийняття проєкту постанови забезпечить збільшення надходжень до Державного бюджету України за кодом 21081600 "Плата за експлуатацію газорозподільних систем або їх складових" за рахунок виконання ТОВ "Газорозподільні мережі України" зобов`язань стосовно щорічного відрахування плати за надане в експлуатацію майно, що належить державі у розмірі 10 (десяти) відсотків його залишкової вартості.

У пояснювальній записці наголошено, що ТОВ "Газорозподільні мережі України" засновано 02.09.2022, єдиним учасником ТОВ "Газорозподільні мережі України" є Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Основним видом діяльності ТОВ "Газорозподільні мережі України" є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи, створено з метою інтеграції операторів газорозподільних мереж, активи яких згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.05.2022 № 429-р "Деякі питання управління активами, передано в управління акціонерному товариству "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз", а саме: AT "Вінницягаз", AT "Закарпатгаз", AT "Київоблгаз", AT "Чернівцігаз", ВАТ "Кіровоградгаз", AT "Дніпропетровськгаз", AT "Дніпрогаз", AT "Харківміськгаз", АТ "Черкасигаз", AT "Харківгаз", AT "Рівнегаз", AT "Хмельницькгаз", ПрАТ "Тисменицягаз", AT "Запоріжгаз", AT "Волиньгаз", ПрАТ "Мелітопольгаз", AT "Миколаївгаз", АТ "Житомиргаз", AT "Львівгаз", АТ "Сумигаз", AT "Чернігівгаз", AT "Івано-Франківськгаз", ПрАТ "Коростишівгаз", AT "Криворіжгаз", AT "Тернопільгаз", АТ "Луганськгаз".

Згідно з довідкою про погодження проєкту постанови Кабінету Міністрів України "Про врегулювання питання використання газорозподільних систем або їх складових" проєкт акта розроблено Міністерством енергетики України, погоджено без зауважень заступником Міністра цифрової трансформації України, висловлено зауваження (пропозиції), які враховано Головою Фонду державного майна України, в.о. Міністра фінансів України, заінтересований орган виконавчої влади, що погодив проєкт без зауважень Міністерство економіки України.

У висновку Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи до проекту постанови Кабінету Міністрів України "Про врегулювання питання використання газорозподільних систем або їх складових" зазначено про відповідність проєкту із зауваженнями щодо недотримання вимог нормопроєкутвальної техніки.

Як убачається з матеріалів судової справи, Кабінетом Міністрів України відповідно до частин четвертої-сьомої стаття 264 КАС України опубліковано оголошення в "Офіційному віснику України" від 20.04.2023 №40 про оскарження позивачем пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2022 №1335 "Про врегулювання питання використання газорозподільних систем або їх складових".

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Відповідно до частини другої статті 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Згідно з новою редакцією статуту Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (ідентифікаційний код 03361075), затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів АТ "Донецькоблгаз" (протокол від 11.10.2021 №25) предметом (основним видом) діяльності позивача визначено розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи, розподіл природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ, постачання природного газу та газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, постачання природного газу за нерегульованими тарифами (підпункт 2.1.1).

У договорі про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва від 21.12.2012 №31/26, укладеного між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та АТ "Донецькоблгаз", предметом визначено надання підприємству на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі підприємства і не може бути відокремлене від їх основного виробництва (пункт 1.1).

Згідно з додатковою угодою від 24.05.2017 №1 до договору від 21.12.2012 №31/26 сторони домовились викласти цей договір у новій редакції, уклавши договір експлуатації газорозподільних систем або їх складових від 24.05.2017 №240517/34-Днц-ГРМ, предметом якого визначено надання оператору в експлуатацію газорозподільних систем або їх складових за переліком за формою згідно з додатком 1, до яких підключені (приєднані) інші газові мережі (пункт 1). Право на експлуатацію майна надавалось з метою провадження оператором ліцензованої діяльності з розподілу природного газу та безаварійного розподілу природного газу його споживачем, ефективного використання майна, його збереження, відновлення, поліпшення, реконструкції та модернізації (пункт 4). Договором також встановлено, що право власності на майно, надане за цим договором, належить державі (пункт 5). Ухвалення договору не змінює права власності на майно, надане оператору в експлуатацію. Надане в експлуатацію майно обліковується на балансі оператора (пункт 7). Оператор зобов`язувався виконувати роботи, пов`язані з поліпшенням, відновленням, ремонтом, реконструкцією та технічним обслуговуванням майна, відповідно до вимог законодавства, цього договору, а також створювати умови для безпечної та безаварійної його експлуатації (пункт 13). Оператор повинен був щороку здійснювати відрахування плати за надане відповідно до цього договору в експлуатацію майно, що належить державі та обліковується на балансі оператора в розмірі 10 відсотків його залишкової балансової вартості. Плата за експлуатацію майна мала сплачуватись оператором до державного бюджету протягом року рівними частинами щокварталу до 25 числа наступного місяця шляхом перерахування коштів на рахунок у Державному казначействі (пункт 15).

Договір від 24.05.2017 №240517/34-Днц-ГРМ укладено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №188).

Оскаржуваним пунктом постанови від 25.11.2022 №1335 передбачено укладення відповідно до примірного договору (постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95) з ТОВ "Газорозподільні мережі України" договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових та припинення у зв`язку з цим договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових, укладених з операторами газорозподільних систем відповідно до положень зазначеної постанови.

Під час судового розгляду адміністративної справи сторони визнали, що договір від 24.05.2017 №240517/34-Днц-ГРМ з позивачем не розірвано.

Отже, позивач мав право звернутись до суд з позов щодо оскарження пункту 3 постанови від 25.11.2022 №1335, оскільки є суб`єктом правовідносин, які врегульовано оскаржуваними положеннями.

За змістом пункту 5 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону.

Згідно з пунктом 6 статті 2 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 №794-VII до основних завдань Кабінету Міністрів України також віднесено здійснення управління об`єктами державної власності.

Статтею 326 Цивільного кодексу України встановлено: в державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна (частина перша); від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (частина друга); управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами (частина третя).

Відповідно до Закону України "Про управління об`єктами державної власності" від 21.09.2006 №185-V: Кабінет Міністрів України є суб`єктом управління, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом (частина перша статті 5); уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань здійснюють управління державним майном, що не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі корпоратизації або перетворення державних підприємств у акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі яких належать державі, приймають рішення про подальше використання цього майна (крім матеріальних носіїв секретної інформації), у тому числі об`єктів, що не підлягають приватизації (пункт 16 частини першої статті 6).

До суб`єктів управління об`єктами державної власності статтею 4 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" віднесено також міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи.

Наведене правове регулювання дає підстави дійти висновку про обґрунтованість тверджень представників відповідача та третіх осіб про наявність у Кабінету Міністрів України повноважень здійснювати управління об`єктами державної власності, визначати об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, зокрема міністерствам.

Пунктом 4 "Положення про Міністерство енергетики України", затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №507, Міненерго відповідно до покладених на нього завдань: здійснює в межах повноважень, передбачених законом, управління державним майном, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств, утворених у процесі корпоратизації або перетворення державних підприємств у державні акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належать державі, зокрема об`єктів, що не підлягають приватизації, приймає рішення про подальше використання зазначеного майна (крім матеріальних носіїв таємної інформації), у тому числі об`єктів, що не підлягають приватизації (підпункт 31); здійснює інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Міненерго (підпункт 36).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України": утворено Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" у формі відкритого акціонерного товариства (пункт 1); установлено, що статутний фонд Компанії формується шляхом передачі до нього: 100 відсотків акцій державних акціонерних товариств, які утворюються на базі державних підприємств, зазначених у додатку 1 до цієї постанови, майно яких не підлягає приватизації; пакетів акцій, залишених у державній власності, відкритих акціонерних товариств, зазначених у додатку 2 до цієї постанови; майна акціонерного товариства "Укргазпром" та його дочірніх підприємств у зв`язку з їх реорганізацією; майна Державної акціонерної холдингової компанії "Укргаз" у зв`язку з її ліквідацією; акцій (частки, паї), що належать державі у статутному фонді господарських товариств (підприємств), згідно з додатком (пункт 2); затверджено перелік майна, яке використовується для забезпечення транспортування, зберігання природного газу та розподілу нафти, нафтопродуктів і яке відповідно до законодавства не підлягає приватизації та передається Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" у користування (магістральні газонафтопроводи та споруди на них, розподільні нафтопроводи та споруди на них, газонафтосховища, транспортні засоби спеціального призначення).

Судом на підставі інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань установлено, що засновниками ТОВ "Газорозподільні мережі України" (ідентифікаційний код 44907200) зазначено Дочірню компанія "Газ України "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", засновником якої є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", засновником та єдиним акціонером якого є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Як уже зазначалось, оскаржуваним пунктом 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 зобов`язано Міненерго укласти примірні договори з експлуатації газорозподільних систем або їх складових відповідно до примірного договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02. 2017 №95 з ТОВ "Газорозподільні мережі України".

На думку суду, ухвалюючи оскаржуваний пункт 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 Уряд України діяв у межах повноважень, установлених Законом України "Про управління об`єктами державної власності" щодо управління державним майном та визначення об`єктів управління державної власності повноваження з управління якими здійснюється Міненерго, зокрема в частині забезпечення укладання відповідних договорів з ТОВ "Газорозподільні мережі України". При цьому Міненерго відповідно до вказаного Закону та згідно з "Положення про Міністерство енергетики України" наділено повноваженнями з управління державним майном, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств, утворених у процесі корпоратизації або перетворення державних підприємств у державні акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належать державі, зокрема об`єктів, що не підлягають приватизації, приймає рішення про подальше використання такого майна, до якого відноситься державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації.

Суд зауважує, що надання Урядом України вказівки про необхідність укладення договорів є послідовною практикою органу управління.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2012 №770 "Деякі питання використання державного майна для забезпечення розподілу природного газу" (у первинній редакції) Міністерство енергетики та вугільної промисловості повинно було укласти з господарськими товариствами із газопостачання та газифікації, на балансі яких обліковується державне майно, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації і не може бути відокремлене від їх основного виробництва, договори про надання такого майна на праві господарського відання згідно з примірним договором, що затверджується зазначеним Міністерством разом з Фондом державного майна.

Між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та АТ "Донецькоблгаз" укладено договір про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва від 21.12.2012 №31/26, за умовами якого оператору на праві господарського відання надано державне майно, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі підприємства і не може бути відокремлене від їх основного виробництва.

Згідно з договором експлуатації газорозподільних систем або їх складових від 24.05.2017 №240517/34-Днц-ГРМ (нова редакція), укладеного на підставі постанови постановою Кабінету Міністрів України від 21.02. 2017 №95, Міністерством енергетики та вугільної промисловості України передано АТ "Донецькоблгаз" в експлуатацію газорозподільні системи або їх складових за переліком за формою згідно з додатком 1, до яких підключені (приєднані) інші газові мережі.

Правовою підставою ухвалення Постанови від 25.11.2022 №1335 визначено, абзац другий частини першої статті 37 Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 №329-VIII, за яким газорозподільні системи, власником яких є держава, не можуть знаходитися в користуванні оператора газорозподільної системи на праві господарського відання, крім випадків належності такого оператора до суб`єктів господарювання державного сектору економіки.

Представник позивача вказав, що наведене положення не може бути підставою для прийняття постанови від 25.11.2022 №1335, у тому числі оскаржуваного пункту 3, оскільки згідно з договором експлуатації газорозподільних систем або їх складових від 24.05.2017 №240517/34-Днц-ГРМ позивачу державне майно не передавалось в оперативне управління.

На думку суду, такі доводи позивача є помилковими, оскільки орган управління, здійснюючи розпорядження державним майном на підставі наведеної норми може передати державні газорозподільні системи в користування оператора газорозподільної системи на праві господарського відання суб`єкту господарювання державного сектору економіки.

Судом указувалось, що засновниками ТОВ "Газорозподільні мережі України" є державні компанії. Відповідно передача державної газорозподільної системи в користування оператора газорозподільної системи на праві господарського відання ТОВ "Газорозподільні мережі України", яке контролюється державою, відповідає абзацу другому частини першої статті 37 Закону України "Про ринок природного газу".

Відтак суд відхиляє доводи позивача про безпідставність зазначення в постанові від 25.11.2022 №1335 абзацу другого частини першої статті 37 Закону України "Про ринок природного газу" та про невідповідність оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 цій нормі Закону.

Варто також зауважити, що відповідно до статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами (частина перша); суб`єкт господарювання, якому з метою створення оператора системи передачі або оператора газотранспортної системи на праві господарського відання передані об`єкти державної власності, повинен бути повністю незалежним у прийнятті рішень щодо їх використання, експлуатації, обслуговування, планування, розвитку та фінансування відповідно до законів України "Про ринок природного газу", "Про ринок електричної енергії" (частина п`ята).

Вжите в абзаці другому статті 37 Закону України "Про ринок природного газу" поняття користування на праві господарського відання є вужчим від наведеного визначення в Господарському кодексі України, оскільки в цьому Законі йдеться лише про користування державним майном.

Частиною другою статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади, державні органи та органи державної влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках затверджувати типові договори.

За змістом договору від 24.05.2017 №240517/34-Днц-ГРМ оператору державне майно передавалось в експлуатацію.

Примірним договором експлуатації газорозподільних систем або їх складових, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95, ухваленою на підставі абзацу другого частини першої статті 37 Закону України "Про ринок природного газу", статті 5, пункту 16 частини першої статті 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" і статті 179 Господарського кодексу України, передбачено: укладення договору між міністерством та оператором; предметом примірного договору є надання оператору в експлуатацію газорозподільних систем або їх складових за переліком за формою згідно з додатком 1, до яких підключені (приєднані) інші газові мережі (пункт 1); право на експлуатацію майна надається з метою провадження оператором ліцензованої діяльності з розподілу природного газу та безаварійного розподілу природного газу його споживачам, ефективного використання майна, його збереження, відновлення, поліпшення, реконструкції та модернізації (пункт 4).

Пунктом 17 примірного договору передбачено права міністерства: контролювати облік майна шляхом участі в роботі комісії з інвентаризації майна та надання запитів на інформацію про стан майна і виконання умов договору; контролювати технічний та експлуатаційний стан майна, ефективність його використання, дотримання оператором вимог цього договору, нормативно-правових актів та цільового призначення під час експлуатації майна. Із зазначеною метою Міністерство має право надсилати оператору письмові запити, а також проводити огляд майна після попереднього повідомлення про такий огляд оператору за 10 календарних днів до часу його проведення у присутності його представників; у разі втрати (пошкодження, знищення) майна вимагати від оператора відшкодування завданих збитків у повному обсязі; отримувати від оператора щоквартальну, річну звітність про виконання умов цього договору, в тому числі затверджених НКРЕКП інвестиційних програм на перший планований рік десятирічного плану розвитку газорозподільної системи в частині державного майна, а також за вимогою інформацію про технічний стан, використання коштів, призначених для поліпшення/відновлення, реконструкції та розвитку майна; ініціювати внесення змін до цього договору або його розірвання у разі внесення змін до законодавства щодо умов та порядку експлуатації майна.

Оператор згідно з пунктом 19 примірного договору має право: використовувати майно, надане йому в експлуатацію, відповідно до мети та в обсязі, що визначені цим договором; самостійно приймати рішення з питань організації діяльності щодо безаварійної експлуатації наданого майна, технічних питань та питань, що пов`язані з поточним його ремонтом, поліпшенням/відновленням, реконструкцією та модернізацією відповідно до умов, визначених цим договором.

Відтак, за умовами примірного договору орган управління не може втручатись в діяльність оператора щодо самостійного прийняття рішень з питань організації діяльності щодо безаварійної експлуатації наданого майна, технічних питань та питань, що пов`язані з поточним його ремонтом, поліпшенням/відновленням, реконструкцією та модернізацією відповідно до умов, визначених цим договором.

Суд не може не погодитись з доводами представника ТОВ "Газорозподільні мережі України" по необхідність урахування судом при вирішення справи обставини запровадження в Україні воєнного стану, що вимагає від органу управління додаткових заходів забезпечення ефективного та безперебійного функціонування критичної інфраструктури.

Статтею 1 Закону України "Про критичну інфраструктуру" 16.11.2021 №1882-IX установлено: безпека критичної інфраструктури стан захищеності критичної інфраструктури, за якого забезпечуються функціональність, безперервність роботи, відновлюваність, цілісність і стійкість критичної інфраструктури (пункт 1); життєво важливі функції та/або послуги функції та/або послуги, реалізація яких забезпечується органами державної влади, органами місцевого самоврядування, установами, суб`єктами господарювання та організаціями будь-якої форми власності, збої, переривання та порушення надання яких призводять до швидких негативних наслідків для національної безпеки (пункт 2).

Згідно з "Переліком секторів (підсекторів), основних послуг критичної інфраструктури держави", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №1109 Міненерго визначено відповідальним за належне функціонування, захист критичної інфраструктури з розподіл газу, експлуатацію газотранспортної системи, передачу (транзит) газу.

Очевидно, що укладання договорів з експлуатації газорозподільних систем або їх складових з ТОВ "Газорозподільні мережі України", яке контролюється державою, на підставі оскаржуваного пункту 3 постанови від 25.11.2022 №1335, дає органу управління більше можливостей забезпечити ефективну та безпечну експлуатацію газорозподільних систем в умовах воєнного стану, коли агресором знищено значну частини енергетичної інфраструктури.

Підставами позову визначено частину третю статті 2 Закону України "Про ринок природного газу", за якою рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень, прийняті на виконання норм цього Закону, мають відповідати принципам пропорційності, прозорості та недискримінації. Згідно з принципом пропорційності рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень повинні бути необхідними і мінімально достатніми для досягнення мети задоволення загальносуспільного інтересу. Згідно з принципом прозорості рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень мають бути належним чином обґрунтовані та повідомлені суб`єктам, яких вони стосуються, у належний строк до набрання ними чинності або введення в дію. Згідно з принципом недискримінації рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень не можуть призводити: до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є відмінним від обсягу прав та обов`язків інших осіб у подібних ситуаціях, якщо тільки така відмінність не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу; до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є таким, як і обсяг прав та обов`язків інших осіб у неподібних ситуаціях, якщо така однаковість не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу. Дія принципів, зазначених у цій частині, поширюється також на суб`єктів ринку природного газу у випадках, передбачених цим Законом.

Перш за все суд нагадує свій попередній висновок, що ухвалюючи пункт 3 постанови від 25.11.2022 №1335, Уряд України діяв у межах наданих йому повноважень щодо управління держаним майном.

Надання вказівки Міненерго припинити договори експлуатації газорозподільних систем або їх складових, укладених з операторами газорозподільних систем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" та необхідність укладення з ТОВ "Газорозподільні мережі України" договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових зумовлено також вимогами абзацу другого частини першої статті 37 Закону України "Про ринок природного газу", яким установлено особливості передання в користування газорозподільних систем, власником яких є держава.

Як уже зазначалось вище, метою ухвалення постанови від 25.11.2022 №1335 визначено припинення Міненерго договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових, укладених з операторами газорозподільних систем відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" та укладення такого договору з ТОВ "Газорозподільні мережі України", що забезпечить виконання рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.07.2021 "Про заходи з нейтралізації загроз в енергетичній сфері", введеним у дію Указом Президента України від 28.08.2021 №452/2021, яким передбачено комплекс заходів, пов`язаних зі станом справ у нафтогазовому комплексі України, зокрема, доручено Кабінету Міністрів України активізувати роботу з повторного укладення договорів систем державної форми власності. Такі заходи, за задумом зацікавленого міністерства, повинні були призвести до забезпечення ефективної експлуатації державних газорозподільних мереж та збільшення доходів Державного бюджету України за рахунок виконання ТОВ "Газорозподільні мережі України" зобов`язань стосовно відрахування плати за надане в експлуатацію майно, що належить державі у розмірі 10 (десяти) відсотків його залишкової вартості.

Під час судового розгляду адміністративної справи представник позивача не заперечував, що ним не сплачувалось щоквартально передбачені договорами від 21.12.2012 №31/26 (від 24.05.2017 №240517/34-Днц-ГРМ) зазначені 10 відсотків.

За змістом статті 10 Закону України "Про Раду національної безпеки і оборони України" від 05.03.1998 №183/98-ВР прийняті рішення Ради національної безпеки і оборони України вводяться в дію указами Президента України. Рішення Ради національної безпеки і оборони України, введені в дію указами Президента України, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади.

З огляду на такий законодавчий припис суд погоджується з доводами представників відповідача та третьої особи про обов`язковість рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.07.2021 "Про заходи з нейтралізації загроз в енергетичній сфері", введеним у дію Указом Президента України від 28.08.2021 №452/2021.

Підпунктом "б" підпункту пункту 12 пункту 1 цього Рішення зобов`язано Кабінет Міністрів України разом із Фондом державного майна України до 31.01.2022: активізувати роботу з повторного укладення договорів експлуатації/оренди газорозподільних систем державної форми власності; забезпечити проведення: інвентаризації об`єктів газопостачання всіх форм власності, які використовуються для розподілу природного газу; перевірки наявності правовстановлювальних документів на державне майно, що використовується для розподілу природного газу, та у разі потреби їх відновлення відповідно до результатів проведеної інвентаризації згідно з абзацом другим цього підпункту; незалежної оцінки газорозподільних систем відповідно до результатів проведеної інвентаризації; інвентаризації земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти газотранспортної системи, та за результатами в установленому порядку врегулювання питань їх постійного користування/оренди без зміни цільового призначення.

Відтак необхідність повторного укладення договорів зумовлена обов`язковим рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.07.2021 "Про заходи з нейтралізації загроз в енергетичній сфері", введеним у дію Указом Президента України від 28.08.2021 №452/2021.

Та обставина, що заходи Урядом України не були виконані до встановленого терміну не може бути підставою для висновку про необов`язковість зазначених вказівок, а також підставою для визнання протиправним оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335, оскільки для такого висновку необхідно встановити його невідповідність вимогам закону України, відсутність компетенції в Уряду України ухвалювати відповідні рішення, порушення процедури, яке б суд визнав суттєвим.

Пунктом 2 Постанови від 25.11.2022 №1335 установлено, що на період дії воєнного стану в Україні та протягом п`яти років після його припинення або скасування не застосовується підпункт 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 "Деякі питання оренди державного та комунального майна", за яким до правовідносин, які регулюються договорами експлуатації газорозподільних систем, або їх складових, власником яких є держава, а також газорозподільних систем або їх складових, які перебувають на балансі акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та його дочірніх підприємств, застосовуються положення відносин оренди, передбачених "Порядком передачі в оренду державного та комунального майна".

Іншими словами, Уряд України зупинив можливість укладання договорів оренди експлуатації газорозподільних систем, або їх складових, власником яких є держава, на період дії воєнного стану в Україні та протягом п`яти років після його припинення.

Отже, ухвалення оскаржуваного пункту 3 постанови від 25.11.2022 №1335 зумовлене не лише необхідністю виконання вимог рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.07.2021 "Про заходи з нейтралізації загроз в енергетичній сфері", введеним у дію Указом Президента України від 28.08.2021 №452/2021, приведення у відповідність договірних відносин щодо надання в експлуатацію газорозподільних систем, які належать на праві власності державі вимогам абзацу другого частини першої статті 37 частини першої статті 37 Закону України "Про ринок природного газу", а також введенням воєнного стану. Тому твердження представника позивача про відсутність належного обґрунтування ухвалення оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 суд відхиляє.

Як уже вказувалось судом, в умовах воєнного стану обов`язок забезпечення належного та ефективного функціонування газорозподільних систем покладається на Уряд України, який здійснює управління державним майном. Створення окремого товариства, яке перебуває під контролем держави, для укладання з ним договорів експлуатації газорозподільних систем, що є власністю держави, є дискреційним повноваженням органу управління та зумовлене необхідністю досягнення вказаної мети.

Відтак відмінність у ставленні Кабінету Міністрів України до суб`єктів господарювання, які належать до державного сектору економіки та інших суб`єктів, що до таких не належать стосовно можливості укладення з ними договорів з експлуатації не лише передбачена абзацом другим частини першої статті 37 Закону України "Про ринок природного газу", а зумовлена необхідністю задоволення загальносуспільного інтересу із забезпечення кінцевих споживачів газом та теплом, маючи при цьому можливість здійснювати контроль за належним та ефективним функціонуванням державних газорозподільних систем, отримання щоквартальних платежів за експлуатацію газорозподільних систем ТОВ "Газорозподільні мережі України". Тому суд відхиляє доводи позивача про дискримінаційність оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 та непропорційність запроваджених відповідачем заходів.

Щодо неповідомлення позивача про ухвалення Урядом України оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335, то суду зазначає, що таке повідомлення зумовлене необхідністю дотриматись принципу юридичної визначеності, щоб суб`єкт господарюванням зміг завчасно скорегувати свою поведінку внаслідок прийняття того чи іншого рішення. В спірному випадку неповідомлення позивача про ухвалення оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 не призвело до негативних наслідків, оскільки станом на час судового розгляду адміністративної справи (червень 2024 року) договір з позивачем не розірваний. Тому це не може бути підставою для висновку про протиправність оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335.

Відповідно до частини першої статті 6 Господарського кодексу України до загальних принципів господарювання в Україні віднесено також обмеження державного регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави.

Ухвалення оскаржуваного пункту 3 постанови від 25.11.2022 №1335 здійснено Урядом України як органом управління щодо державного майна, у специфічній сфері функціонування ринку природного газу України з метою забезпечення ефективного та належного функціонування газорозподільних систем та забезпечення надходження щоквартальних платежів до державного бюджету за надання в експлуатацію газорозподільних систем в умовах воєнного стану. Іншими словами, такі заходи повинні забезпечити кінцевих споживачів газом та теплом, особливо в холодну пору року, що є частиною безпеки держави і суспільства. При цьому, як уже вказував суд, абзацом другим частини першої статті 37 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено особливості надання в експлуатацію газорозподільних систем, власником яких є держава, операторам газорозподільної системи, які належать до суб`єктів господарювання державного сектору економіки. В свою чергу позивачем не здійснювались щоквартальні відрахування, передбачені договором експлуатації газорозподільних систем або їх складових від 24.05.2017 №240517/34-Днц-ГРМ, за умовами якого оператор щороку здійснює відрахування плати за надане відповідно до цього договору в експлуатацію майно, що належить державі та обліковується на балансі оператора в розмірі 10 відсотків його залишкової балансової вартості шляхом перерахування коштів рівними частинами щокварталу до 25 числа наступного місяця.

З огляду на такі висновки, суд відхиляє доводи позивач про порушенням відповідачем статей 5, 6 Господарського кодексу України в частині дотримання під час ухвалення оскаржуваного пункту 3 постанови від 25.11.2022 №1335 "конституційних основ правого господарського порядку" та "загальних принципів господарювання в Україні".

Підставами позову також визначено недотримання відповідачем, під час ухвалення оскаржуваної Постанови від 25.11.2022 №1335, процедури ухвалення регуляторного акту.

Відповідно до частини четвертої статті 49 "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 №794-VII акти Кабінету Міністрів України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

За змістом частини другої статті 3 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003 №1160-IV (у редакції, чинній на час ухвалення постанови від 25.11.2022 №1335) дія цього Закону не поширюється: на здійснення регуляторної діяльності, пов`язаної з прийняттям актів, зокрема: з питань запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану (абзац дев`ятий); актів, що містять індивідуально-конкретні приписи, за винятком актів, у яких одночасно містяться нормативні та індивідуально-конкретні приписи.

За висновком суду, постанова від 25.11.2022 №1335 містить одночасно нормативні та індивідуально-конкретні приписи. Пункт 2 постанови від 25.11.2022 №1335, яким установлено, що на період дії воєнного стану в Україні та протягом п`яти років після його припинення або скасування підпункт 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 "Деякі питання оренди державного та комунального майна" не застосовується за своїм змістом є нормативним, оскільки стосується правовідносин, які регулюються договорами оренди експлуатації газорозподільних систем, або їх складових, власником яких є держава, а також газорозподільних систем або їх складових, які перебувають на балансі акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та його дочірніх підприємств. Тобто норма змінює загальні правила регулювання однотипних відносин та розрахована на довгострокове та неодноразове застосування, не зважаючи на те, що застосування цієї норми поставлено в залежність з настанням визначеної події (припинення або скасування воєнного стану та протягом п`яти років після настання такої події).

Оскільки пункт 2 постанови від 25.11.2022 №1335 ухвалено внаслідок запровадження правового режиму воєнного стану з метою реалізації відповідних заходів, дія Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" не поширювалась на процедуру ухвалення пункту 2 постанови від 25.11.2022 №1335. Щодо пунктів 1, 3 постанови від 25.11.2022 №1335, то ці норми за своїм змістом містять індивідуально-конкретні приписи. Пунктом 1 постанови від 25.11.2022 №1335 в пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" Міністерство енергетики та вугільної промисловості замінено Міністерство енергетики. Зміст пункту 3 постанови також дає підстави дійти висновку, що оскаржувана норма містить індивідуально-конкретні приписи, оскільки нею надано вказівку Міненерго припинити договори експлуатації газорозподільних систем або їх складових та укласти такі договори з ТОВ "Газорозподільні мережі України".

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами представника відповідача та третьої особи про відсутність підстав для застосування вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" під час ухвалення постанови від 25.11.2022 №1335 у частині дотримання процедури прийняття регуляторного акта. Відтак необґрунтованими є доводи представника позивача про порушення відповідачем частини четвертої статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", статей 4, 9 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Суд також відхиляє доводи представника позивача, як підставу для визнання протиправним та нечинним пункт 3 постанови від 25.11.2022 №1335, встановлення цим пунктом додаткової підстави розірвання примірного договору.

За змістом пункту 1 частини першої статті 264 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на розгляд справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України. Тобто підставою для висновку про протиправність постанови Уряду України необхідно встановити, зокрема невідповідність оскаржуваної норми закону України. Тому твердження позивача про невідповідність оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових", якою затверджений примірний договір, суд відхиляє.

Крім того, суд вважає доводи представника позивача про встановлення додаткової підстави для розірвання примірного договору помилковими.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України: зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша); договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга); у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина друга).

Згідно з пунктом 32 примірного договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 дія цього договору припиняється у разі: укладення іншого договору, предметом якого є використання відповідного державного майна; анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; банкрутства оператора; прийняття рішення про ліквідацію оператора-з дати прийняття такого рішення. Крім того, підпунктом 5 пункту 17 примірного договору передбачено право міністерство ініціювати внесення змін до цього договору або його розірвання у разі внесення змін до законодавства щодо умов та порядку експлуатації майна.

Оскаржуваним пунктом 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міненерго щодо укладення відповідно до примірного договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" з ТОВ "Газорозподільні мережі України" договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових та припинення у зв`язку з цим договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових, укладених з операторами газорозподільних систем відповідно до положень зазначеної постанови. Цим пунктом надано вказівку Міненерго укласти та припинити зазначені договори.

Отже, наведеними положеннями передбачено необхідність припинення договорів експлуатації газорозподільних систем або їх складових, укладених з операторами газорозподільних систем відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових". Іншими словами, припинення договорів має відбуватись, у тому числі, з урахуванням положень примірного договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №95.

За таких висновків суду, доводи представника позивача про невідповідність оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 статті 626 (поняття та види договору), статті 627 (свобода договору), статті 629 (підстави для зміни або розірвання договору) Цивільного кодексу України є необґрунтованими, позаяк оскаржуваними положеннями не встановлюються додаткові підстави для розірвання договору.

Під час судового розгляду адміністративної справи представник позивача стверджував, що ухвалення оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 порушує інтереси АТ "Донецькоблгаз", оскільки розірвання договору 24.05.2017 №240517/34-Днц-ГРМ призведе до неможливості здійснення ліцензійної господарської діяльності.

Суд вважає такі доводи передчасними, оскілки станом на час судового розгляду адміністративної справи вказаний договір не розірвано, не припинено, тому відсутні підстави стверджувати, що лише ухвалення оскаржуваного пункту 3 Постанови від 25.11.2022 №1335 порушує інтереси позивача.

Враховуючи наведені висновки, суд вважає позовні вимоги про визнання протиправним та нечинним пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2022 №1335 "Про врегулювання питання використання газорозподільних систем або їх складових" необґрунтованими, тому відмовляє в їх задоволенні повністю.

Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом, то відповідно до частини третьої статті 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності. Станом на час звернення позивача до суду та судового розгляду справи оскаржуване положення пункту Постанови від 25.11.2022 №1335 залишалось чинними.

Позивачем сплачено судовий збір за одну вимогу немайнового характеру в розмірі 2481,00 грн. (квитанція від 03.12.2022 №7967-4819-0472-3666). Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, учасниками справи не надано інших доказів понесення судових витрат, такі витрати присудження та розподілу не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Позивач Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (ідентифікаційний код 03361075, місцезнаходження юридичної особи: 84313, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Південна, будинок 1. Адреса для направлення поштової кореспонденції: 26200, Кіровоградська область, Новоукраїнський район, місто Мала Виска, вулиця Європейська, 86).

Відповідач Кабінет Міністрів України (ідентифікаційний код відсутній, місцезнаходження суб`єкта владних повноважень: 01008, місто Київ, вулиця Грушевського, 12/2).

Третя особа Міністерство енергетики України (ідентифікаційний код 37552996, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 01601, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 30).

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (ідентифікаційний код 44907200, місцезнаходження юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1).

Третя особа Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (ідентифікаційний код 03349039, місцезнаходження юридичної особи: 79039, Львівська область, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 15 липня 2024 року.

Головуючий суддя Донець В.А.

Суддя Лиска І.Г.

Суддя Марич Є.В.