Справа № 461/5458/24
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/5458/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2024 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Старовецька С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, дільничого офіцера поліції Сектору дільничих офіцерів поліції відділу превенції ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області Хахули Владислава Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області, дільничого офіцера поліції Сектору дільничих офіцерів поліції відділу превенції ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваною постановою від 11 червня 2024 року ГБВ №905873 у справі про адміністративне правопорушення дільничним офіцером поліції Сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.
Із вказаної постанови вбачається, що 11 червня 2024 року близько 05:10 години гр. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Саксаганського, 5 займалась проституцією, а саме надавала сексуальні послуги за грошову винагороду в розмірі 600 грн.
Позивач зазначає, що сексуальних послуг не надавала, з постановою не згідна.
У зв`язку з цим, просить позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.
Позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі, просить позов задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився.
Суд зазначає, що розгляд даної справи відбувається за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ (ст.268 КАС України).
Згідно ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до положень ст.268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст.286 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету .
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відтак, враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд встановив, що постановою ГБВ №905873 від 11 червня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення дільничним офіцером поліції Сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 було притягнено до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 11 червня 2024 року близько 05:10 години гр. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 займалась проституцією, а саме надавала сексуальні послуги за грошову винагороду в розмірі 600 грн, чим, на думку автора постанови, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.181-1 КУпАП.
Частиною 1 ст. 181-1 КУпАП передбачено відповідальність за заняття проституцією.
Чинним українським законодавством не визначено, які саме дії слід розуміти як заняття проституцією.
Разом з тим, у міжнародних договорах, що стосуються боротьби з торгівлею людьми та з експлуатацією проституції третіми особами, міститься визначення проституції.
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Отже, проституція - це рід занять, що виражається у систематичному вступі жінок і чоловіків у безладні статеві стосунки за винагороду або будь-яку іншу форму відшкодування.
Таким чином, об`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 181-1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку та суспільної моралі.
Вказане правопорушення є із матеріальним складом, об`єктивна сторона якого полягає у занятті проституцією, тобто у вступі у статеві стосунки за певну винагороду в грошовій, майновій чи будь-якій іншій формі. Неодмінними ознаками даного правопорушення є: діяльність сексуального характеру, добровільність, платність та систематичність.
Тобто, невід`ємною складовою для встановлення наявності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП, є виявлення систематичності вступу особи у безладні статеві стосунки за винагороду, визначену в конкретній формі.
Позивач зазначає, що Із зазначеною постановою ОСОБА_1 не згідна, ніяких інтимних послуг не надавала.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Разом з цим, в матеріалах справи відсутні інші докази надання позивачем інтимних послуг, зокрема доказів отримання грошових коштів саме за інтимні послуги, не вилучено самі грошові кошти, не долучено до матеріалів справи можливі аудіо-, відеозаписи, фотозйомку правопорушення, на яких зафіксовано факт надання послуг, які ставляться у провину позивачці. Крім цього, не вилучено та не долучено жодних інших речових доказів, які б могли довести надання позивачем інтимних послуг.
Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.
Не спростовані відповідачем і твердження позивачки про те, що остання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.ст. 73,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Щодо вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, то слід зазначити, що у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дані обставини.
В судове засідання відповідач не з`явився і не довів правомірність прийнятих ним рішень по справі.
Позивач зазначає, що не вчиняла жодних порушень, зазначених в оскаржуваній постанові.
Докази, які б спростовували такі твердження позивача, суду не надано.
Свідки вчинення правопорушення відсутні, відсутні підтверджуючі матеріали фотозйомки чи відеозапису, які б дозволили переконатись у допущенні правопорушення позивачем, відсутні будь-які інші докази на підтвердження правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана нею постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
Крім того, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -
адміністративний позов задовольнити.
Постанову ГБВ №905873 від 11 червня 2024 року про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,6 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.Р.Волоско