Справа № 520/11829/24
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 р. справа № 520/11829/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лук`яненко М.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

1. визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової винагороди в розмірі 100000 гривень на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні та у лікарняних відпустках за висновком ВЛК внаслідок отримання тяжкого поранення за періоди з 13.02.2024 по 24.02.2024, з 24.02.2024 по 24.03.2024, з 25.03.2024 по 09.04.2024 відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022;

2. зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову винагороду в розмірі 100000 гривень на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні та у лікарняних відпустках за висновком ВЛК внаслідок отримання тяжкого поранення за періоди з 13.02.2024 по 24.02.2024, з 24.02.2024 по 24.03.2024, з 25.03.2024 по 09.04.2024 відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022 з урахуванням виплачених сум та на підставі: за період з 13.02.2024 по 24.02.2024 виписного епікризу №1167 з медичної карти стаціонарного хворого, видана в/ч НОМЕР_2 ; за період з 24.02.2024 по 24.03.2024 відпускного квитка та довідки ВЛК військової частини НОМЕР_2 №598 від 23.02.2024; за період з 01.03.2024 по 21.03.2024 виписного епікризу №28918, виданий НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь»; за період з 25.03.2024 по 09.04.2024 виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №6772, виданий КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня».

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що, у порушення норм чинного законодавства, військова частина НОМЕР_1 не нарахувала та не виплатила йому збільшену до 100000 грн додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 13.02.2024 по 24.02.2024, з 24.02.2024 по 24.03.2024, з 01.03.2024 по 21.03.2024, з 25.03.2024 по 09.04.2024.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, у зв`язку з тим, що частина спірного періоду вже була оплачена як відпустка на лікуванні після важкого поранення за рішенням ВЛК. А подвійне нарахування ПКМУ № 168 не передбачено. 18.03.2024 року рішенням ВЛК (довідка № 11067) Позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Посилання на необхідність подальшого лікування в довідці відсутні. При цьому 24.03.2024 року Позивач повинен був з`явитися до військової частини НОМЕР_1 та подати рапорт на звільнення. Але останній не з`явився до Відповідача, медичні документи не надав, рапорт на звільнення не написав. Замість цього, шляхом самозвернення, без вказівки на місце роботи (служби) Позивач потрапляє на стаціонарне лікування у КНП «Київська обласна клінічна лікарня» КОР. Вказівка у виписному епікризі про направлення на лікування НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» суперечить постанові ВЛК ( довідка № 11067) де вказівка про направлення на подальше лікування відсутня. Окрім того в «анамнез захворювання» остання госпіталізація вказана з 17 по 30 листопада 2023, що викликає обґрунтований сумнів в достовірності цього «документу».

При цьому, Відповідач визнає наступні періоди, за які повинен сплатити кошти відповідно до Постанови КМУ № 168.

- 13.02.2024-23.02.2024 стаціонарне лікування у в/ч НОМЕР_2 .

- 24.02.2024-29.02.2024 відпустка за лікування за станом здоров`я.

- 01.03.2024-24.03.2024 відпустка за станом здоров`я.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 з 22.03.2022 по 10.04.2024.

04.10.2023 року під час безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі н.п. ПРИЮТНЕ Гуляйпільського району Запоріжської області « 04» жовтня 2023 рок внаслідок ворожого обстрілу з гелікоптеру НАР отримав поранення, що підтверджується довідкою №10/209 від 21.10.2023.

Згідно довідки ВЛК від 26.01.2024 року №791 молодший сержант ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби. Встановлена ступень поранення ТЯЖКЕ.

З 27.01.2024 року до 13.02.2024 року молодшому сержанту ОСОБА_1 на підставі його рапорту надана частина щорічної оплачуваної відпустки.

23.02.2024 року Позивачу проведений огляд ВЛК в/ч НОМЕР_2 . Встановлена ступень поранення ТЯЖКЕ із вказівкою на необхідність відпустки за станом здоров`я.

З 23.02.2024 по 24.03.2024 Позивачу надана відпустка для лікування на підставі довідки ВЛК.

В подальшому через отримане поранення позивач тривалий час лікувався стаціонарно, в тому числі й перебував у відпустці за висновком ВЛК у період: з 13.02.2024 по 24.02.2024, з 24.02.2024 по 24.03.2024, з 25.03.2024 по 09.04.2024, що підтверджується:

- за період з 13.02.2024 по 24.02.2024 виписним епікризом №1167 з медичної карти стаціонарного хворого, видана в/ч НОМЕР_2 ;

- за період з 24.02.2024 по 24.03.2024 відпускним квитком та довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_2 №598 від 23.02.2024;

- за період з 01.03.2024 по 21.03.2024 виписним епікризом №28918, виданий НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь»;

- за період з 25.03.2024 по 09.04.2024 виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого №6772, виданий КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня».

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за спірний період, позивач за захистом своїх порушених прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацем 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував проти обов`язку сплатити кошти ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168:

- 13.02.2024-23.02.2024 стаціонарне лікування у в/ч НОМЕР_2 .

- 24.02.2024-29.02.2024 відпустка за лікування за станом здоров`я.

- 01.03.2024-24.03.2024 відпустка за станом здоров`я.

Водночас, зазначив, що за ці періоди Позивачу було нараховано та сплачено в квітні-травні місяці 2024 року: 77 419, 35 грн у квітні за лютий 2024 і 105 287, 36 грн у травні за березень 2024 року.

Наданою відповідачем довідкою про нарахування грошового забезпечення підтверджується, що додаткова винагорода збільшена до 100000 гривень нарахована та сплачена в квітні травні місяці 2024 року: 77 419, 35 грн у квітні за лютий 2024 і 105287, 36 грн у травні за березень 2024 року.

Однак як свідчить ця ж довідка про доходи про нарахування основних та додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 у спірний період 13.02.2024 по 24.02.2024, з 24.02.2024 по 24.03.2024, з 01.03.2024 по 21.03.2024, з 25.03.2024 по 09.04.2024 не отримував додаткову винагороду військовослужбовцям, які отримали поранення, окрім 77 419, 35 грн у квітні за лютий 2024 і 105 287, 36 грн у травні за березень 2024 року, доказів нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень за інші періоди не надано.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами відповідача щодо безпідставності перебування на лікарняному у період з 25.03.2024 по 09.04.2024 та наголошує на тому, що, в контексті спірних правовідносин, постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн., а саме:1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; 2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Суд звертає увагу, що Позивач проходив всі етапи медичної реабілітації безперервно і його стаціонарне лікування включало в себе перебування у стаціонарі, у зв`язку з отриманим важким пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а отже вказані вище умови у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються довідками (свідоцтвами) військово-лікарських комісій, а також виписками та виписними епікризами із медичних карт стаціонарного хворого.

А отже, позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням.

Однак, при цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині що стосується періоду з 13.02.2024-23.02.2024, з 24.02.2024-29.02.2024 та з 01.03.2024 по 21.03.2024, в які ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за рішенням ВЛК і які йому оплачувались згідно постанови КМУ №168, оскільки ці періоди вже були сплачені Відповідачем у квітні-травні 2024 року, а подвійне нарахування ПКМУ № 168 не передбачено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 241-247, 250, 255, 257-262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової винагороди в розмірі 100000 гривень на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання тяжкого поранення за період з 25.03.2024 по 09.04.2024 відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду в розмірі 100000 гривень на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання тяжкого поранення за період з 25.03.2024 по 09.04.2024 відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022 з урахуванням виплачених сум та на підставі: за період з 25.03.2024 по 09.04.2024 виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №6772, виданий КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Марина Лук`яненко