Справа № 520/29517/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 р. Справа № 520/29517/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 25.04.24 по справі № 520/29517/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0305-8/26958 від 23.06.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області при призначенні пенсії державного службовця врахувати довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради від 05.01.2022 року №04-42/1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка, ранг, надбавка за вислугу років) та від 05.01.2022 року №04-42/2 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, та зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, починаючи з 13.01.2022 року, призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця, здійснити нарахування і виплату відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної у довідках виконавчого комітету Люботинської міської ради від 05.01.2022 року №04-42/1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка, ранг, надбавка за вислугу років) та від 05.01.2022 року №04-42/2 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладене у формі листа №1900-0305-8/26958 від 23.06.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування, починаючи з 13.01.2022 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної у довідках виконавчого комітету Люботинської міської ради від 05.01.2022 року №04-42/1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка, ранг, надбавка за вислугу років) та від 05.01.2022 року №04-42/2 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень 00 копійок.

Відповідач не погодившись з рішення суду оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що робота в органах місцевого самоврядування не є стажем роботи на посадах державного службовця, в розумінні Закону України Закону України «Про державну службу», що надає право на призначення пенсії за цим законом.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вона, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , 13 січня 2022 року вперше звернулась до територіального органу пенсійного фонду за місцем проживання з заявою про призначення пенсії згідно з Законом України "Про державну службу". Однак, вмотивованого рішення за результатами розгляду заяви не отримала.

16.02.2022 позивачка вдруге звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу". До заяви надано довідки, видані виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області від 05.01.2022 №04-42/1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на 05.02.2022 та довідку від 05.01.2022 №04-42/2 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш ніж 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби.

Заяву від 16.02.2022 розглянуто за принципом єдиної черги Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області та прийнято рішення від 22.02.2022 №21, яким ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії за відсутності стажу державної служби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №520/8377/22, яке набрало законної сили 29.05.2023 року, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , а саме, визнати протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №21 від 22.02.2022 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 13.01.2022 року щодо переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-ХІІ з урахуванням висновків суду по даній справі. Позов у решті вимог - залишено без задоволення.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення суду, відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та листом від 23.06.2023 №1900-0305-8/26958 повідомлено, що до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців станом на 01.05.2016 року можна зарахувати період роботи з 14.04.1993 по 31.08.1996 у виконавчому комітеті Люботинської міської ради, період з 01.10.1997 по 30.11.1999 в Люботинській міській раді, період з 02.12.1998 по 03.08.1999 в управлінні економіки Харківської обласної державної адміністрації, період з 10.08.1999 по 31.07.2002 в управлінні розвитку переробної промисловості, торгівлі та побутового обслуговування населення Харківської облдержадміністрації, період з 01.08.2002 по 27.12.2004 в Головному управлінні економіки Харківської облдержадміністрації. Таким чином, на даний час призначити пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" заявниці, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №520/8377/22 можливо лише з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", що є недоцільним, оскільки призведе до зменшення розміру пенсійних виплат.

Не погодившись зі спірним рішенням пенсійного фонду у формі листа, яким позивачу повторно відмовлено в призначенні пенсії за віком державного службовця, позивачка звернулась з даним позовом до суду за захистом своїх соціальних прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи позивачки в органах місцевого самоврядування підлягають зарахуванню до стажу державної служби, а доводи відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.05.2016 набув чинності Закон №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.

Пунктом 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зі змісту наведених норм видно, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-XII і «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17.

Із копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 видно, що позивачка перебувала на посадах:

- з 14.04.1993 року по 31.08.1996 року заявник працювала на посаді економіста Люботинської міської ради; 20.04.1994 року заявником була прийнята Присяга державного службовця, присвоєно 12 ранг державного службовця;

- з 01.09.1996 року по 30.09.1997 року заявник зарахована на навчання за программою підготовки магістрів державного управління в Харківському державному економічному університеті (Міжгалузевий інститут підвищення кваліфікації);

- з 01.10.1997 року по 30.11.1998 року заявник працювала на посаді економіста першої категорії управління економіки Люботинської міської ради; 01.10.1997 року присвоєно 11 ранг 6 категорії;

- з 02.12.1998 року по 03.08.1999 року заявник була прийнята за конкурсом на посаду економіста 1 категорії відділу сприяння розвитку підприємництва та ринку цінних паперів Харківської обласної державної адміністрації;

- з 10.08.1999 року заявник працювала на посаді економіста 1 категорії відділу з питань підприємства та побутового обслуговування населення управління Харківської обласної державної адміністрації; 10.12.1999 року переведена спеціалістом 1 категорії відділу розвитку підприємства управління розвитку переробної промисловості, підприємництва, торгівлі та побутового обслуговування населення Харківської обласної державної адміністрації;

- з 01.11.2000 року по 31.07.2002 заявник працювала на посаді провідного та головного спеціаліста відділу координації торгівлі та інспектування Харківської обласної державної адміністрації;

- з 01.08.2002 року по 27.12.2004 року заявник була призначена на посаду головного спеціаліста відділу громадського харчування та побутового обслуговування населення управління розвитку споживчого ринку Харківської обласної державної адміністрації;

- з 10.01.2005 року заявник була призначена на посаду заступника начальника відділу ринків з присвоєнням 10 рангу посадової особи місцевого самоврядування Харківської міської ради; з 01.12.2005 року переведена на посаду начальника відділу інформаційно-диспетчерської служби управління споживчого ринку Головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради; з 30.08.2006 року переведена на посаду головного спеціаліста відділу економічного аналізу та інвестиції із збереженням 10 рангу посадової особи місцевого самоврядування; з 01.12.2007 року переведена на посаду головного спеціаліста відділу промисловості та інвестицій зі збереженням 10 рангу посадової особи місцевого самоврядування; з 01.10.2008 року переведена на посаду головного спеціаліста бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності із збереженням 10 рангу посадової особи місцевого самоврядування; 17.11.2010 звільнена;

- з 19.11.2010 року по 31.12.2013 року заявник посідала посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, економічні та фінансові питання виконавчого комітету Люботинської міської ради; 19.11.2010 року присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Отже, відповідно до записів трудової книжки заявник у періоди з 14.04.1993 року по 31.08.1996 року (3р. 4м.17дн.), з 01.10.1997 року по 30.11.1998 рік (1р. 2м.), з 10.01.2005 року по 31.12.2013 рік (8р. 11м. 21дн.), а загалом понад 12 років працювала на різних посадах місцевого самоврядування в Люботинській та у Харківській міських радах.

Проте, відповідачем до стажу державної служби не зараховано вказані періоди.

З матеріалів справи встановлено, що фактичною підставою для відмови позивачці у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону 3723-XII є відсутність у неї права на призначення пенсії за Законом №3723-XII, оскільки посада на якій працювала ОСОБА_1 , а саме посади осіб органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII.

Проте, такі висновки пенсійного органу є безпідставними, з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, який застосовується починаючи з 01.05.2016 (далі - Порядок №622).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом №889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Механізм обчислення стажу державної служби визначає «Порядок обчислення стажу державної служби», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Згідно з пунктом 6 Порядку №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.

Приписами пункту 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 «Порядку обчислення стажу державної служби» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба):

- на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;

- на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Додатком до Порядку №283 визначено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, серед яких - Виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 «Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців» затверджений «Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців» (далі Порядок №239).

Разом з тим, пунктом 1 Порядку №239 передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до:

- п`ята категорія посади заступників голів, керівників секретаріатів районних, районних у містах Рад народних депутатів; перших заступників і заступників голів, керуючих справами (секретарів) виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; голів міст районного значення, селищних і сільських голів; заступників керівників управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів міських Рад народних депутатів міст обласного підпорядкування та їх заступників; керівників відділів (підвідділів) у складі управлінь, самостійних відділів, секретаріатів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів і апаратів виконкомів міських Рад народних депутатів міст обласного підпорядкування; помічників голів, радників, консультантів, спеціалістів апарату обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів та інші прирівняні до них посади.

- шостої категорії, зокрема, посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів і міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; керівників відділів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; керівників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів, апаратів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Тобто, як Порядок №283, так і чинний Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

При цьому, 04.07.2001 набрав чинності Закон №2493-III.

Зокрема, пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №2493-III передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 10.05.2018, прийнятій у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися.

Відповідно до статті 46 закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, є безпідставними доводи відповідача-скаржника про те, що стаж роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Щодо задоволених позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування та зобов`язання перевести з 13.01.2022 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІП, з урахуванням у розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №04-42/1 від 05.01.2022 та довідки №04-42/2 від 05.01.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) та здійснювати виплату такої пенсії з 13.01.2022 з урахуванням раніше проведених виплат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Суд звертає увагу, що право позивача на обчислення пенсії згідно Закону України "Про державну службу" та право вимагати такого обчислення встановлено законом, і воно не залежить від позиції відповідача щодо доцільності такого обчислення. Особа має право на перехід на інший вид пенсії і може ним скористатись, якщо, на її думку, це буде для неї бажаним.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 12 травня 2021 року у справі №520/1972/19.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач разом із заявою від 13.01.2022 року про призначення/перерахунок пенсії надав пенсійному органу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №04-42/2 від 05.01.2022 та довідки №04-42/1 від 05.01.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

Вищезазначені довідки складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також дані про розмір місячної премії та інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю, які визначені в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги, що відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору, оскільки є спір на стадії виконання судового рішення, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2022 року щодо переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-ХІІ з урахуванням висновків суду по даній справі. Позов у решті вимог - залишено без задоволення.

На виконання рішення суду, відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та листом від 23.06.2023 №1900-0305-8/26958 повідомлено, що до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців станом на 01.05.2016 року можна зарахувати період роботи з 14.04.1993 по 31.08.1996 у виконавчому комітеті Люботинської міської ради, період з 01.10.1997 по 30.11.1999 в Люботинській міській раді, період з 02.12.1998 по 03.08.1999 в управлінні економіки Харківської обласної державної адміністрації, період з 10.08.1999 по 31.07.2002 в управлінні розвитку переробної промисловості, торгівлі та побутового обслуговування населення Харківської облдержадміністрації, період з 01.08.2002 по 27.12.2004 в Головному управлінні економіки Харківської облдержадміністрації. Таким чином, на даний час призначити пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" заявниці, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №520/8377/22 можливо лише з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", що є недоцільним, оскільки призведе до зменшення розміру пенсійних виплат.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №520/8377/22 та повторно розглянуто заяву позивача. На підставі повторного розгляду заяви відповідачем прийнято нове рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

За наведених обставин, в суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для скасування рішення суду та відмови у задоволені позову, у спосіб та в тій частині, що наведені в рішенні суду.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Згідно статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 по справі № 520/29517/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва