Справа № 480/3787/24
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2024 року Справа № 480/3787/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3787/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату йому безпідставно утриманих коштів з грошового забезпечення на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 100 від 05.03.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що командуванням військової частини НОМЕР_1 утримано з грошового забезпечення позивача, як помилково виплачені кошти та зобов`язано начальника фінансової - економічної служби військової частини НОМЕР_1 провести утримання з грошового забезпечення та інших видів доходів з яких, згідно чинного законодавства України, здійснити утримання з позивача до повного погашення сум переплат.
Позивач зазначає, що він не надавав згоди на проведення будь-яких утримань з його грошового забезпечення, вважає протиправною бездіяльність військової частини щодо не виплати йому коштів в повному обсязі та вважає протиправними дії щодо утримання коштів, належних йому до виплати.
Пояснює, що підставою для нарахування і виплати додаткової грошової винагороди особовому складу управління є накази командира військової частини НОМЕР_1 на виплату додаткової грошової винагороди за вересень від 01.10.2023 № 969, за жовтень від 01.11.2024 № 1065, за листопад від 01.12.2023 № 1219.
Вказані накази видавались на підставі рапортів безпосереднього командира підрозділу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, а також інших документально підтверджених документів про безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_1 у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в районах проведення таких дій. Станом на сьогодні накази від 01.10.2023 № 969, від 01.11.2024 № 1065 та від 01.12.2023 № 1219 є чинними, ніким не оспорювались та не скасовані. У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 10.05.2024 відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вказаною ухвалою клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 10.05.2024 заяву представника ОСОБА_1 адвоката Попович Ю.О. про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення з грошового забезпечення та інших видів доходу з молодшого сержанта ОСОБА_1 помилково нарахованої додаткової винагороди за вересень-жовтень 2023 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 100 від 05.03.2024 з дня звернення до суду до завершення розгляду даної справи набранням рішенням суду законної сили.
Представником військової частини НОМЕР_2 до суду надано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначає, що підставою для винесення спірного наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 100 від 05.03.2024 була перевірка відповідача - 2 для виявлення фінансових ризиків за результатами якої встановлено, що в наказах командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2023 № 969, від 01.11.2023 № 1065, від 01.12.2023 № 1219 як підстава для документального підтвердження права на виплату додаткової грошової винагороди вказані бойові розпорядження військової частини НОМЕР_2 або бойові розпорядження військової частини НОМЕР_1 за попередні періоди, на переміщення військовослужбовців тощо, як зазначено в Акті перевірки бойові накази командирів рот, взводів, відділень із зазначенням бойових завдань конкретним військовослужбовцям до перевірки не наданні.
Відповідач звертає увагу суду, що нарахування додаткових винагород здійснюється, зокрема, з розрахунку 100000 грн відповідно до відомостей про взяття позивачем безпосередньої участі в бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а також пропорційно до кількості днів, протягом яких позивачем здійснювались такі заходи.
Проте, відповідно до спірного наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 100 від 05.03.2024 за результатами перевірки відповідача - 2 для виявлення фінансових ризиків встановлено, що в наказах командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2023 № 969, від 01.11.2023 № 1065, від 01.12.2023 № 1219 відсутня підстава для документального підтвердження права на виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постановою КМУ від 28.02.2022 № 168. Беручи до уваги наведене у всій сукупності, представник зазначає, що станом на час вирішення спору по суті, за наявних матеріалів справи відповідачем - 1 не було порушено права та охоронювані законом інтереси позивача. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Представником військової частини НОМЕР_1 до суду надано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує, зазначає, що враховуючи, що до моменту отримання наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату грошового забезпечення та інших виплат позивачу, у військової частини НОМЕР_2 не виникає обов`язку з нарахування та виплати грошових коштів, то в межах даних спірних правовідносин жодних прав позивача військовою частиною НОМЕР_2 не порушено.
Щодо заявлених позовних вимог пояснює, що підставою для винесення спірного наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 100 від 05.03.2024 була перевірка відповідача-1 для виявлення фінансових ризиків за результатами якої встановлено, що в наказах командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2023 № 969, від 01.11.2023 № 1065, від 01.12.2023 № 1219 як підстава для документального підтвердження права на виплату додаткової грошової винагороди вказані бойові розпорядження військової частини НОМЕР_2 або бойові розпорядження військової частини НОМЕР_1 за попередні періоди, на переміщення військовослужбовців тощо, як зазначено в Акті перевірки бойові накази командирів рот, взводів, відділень із зазначенням бойових завдань конкретним військовослужбовцям до перевірки не наданні.
Таким чином, за результатами перевірки відповідача-1 для виявлення фінансових ризиків встановлено, що в наказах командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2023 № 969, від 01.11.2023 № 1065, від 01.12.2023 № 1219 відсутня підстава для документального підтвердження права на виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постановою КМУ від 28.02.2022 № 168.
Беручи до уваги наведене у всій сукупності, представник вважає, що станом на час вирішення спору по суті, за наявних матеріалів справи відповідачем-1 не було порушено права та охоронювані законом інтереси позивача. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу № 63 від 02 березня 2022 солдата ОСОБА_1 , що прибув із ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер обслуги 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї зараховано до списків особового складу В/Ч НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.
Молодший сержант ОСОБА_1 проходить службу у Збройних Силах України, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_4 , на посаді штаб-сержанта 3 категорії військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2024 № 92 "Про призначення службового розслідування за фактом виявлення фінансових ризиків" заступником командиром військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення старшим лейтенантом ОСОБА_2 було проведено службове розслідування.
Підставою для проведення службового розслідування став наказ № 345 від 07.02.2024 командира ВЧ НОМЕР_2 "Про результати роботи комісії з внутрішнього контролю та заходи щодо недопущення фінансових ризиків у підпорядкованих військових частинах" та акт "Про результати перевірки правомірності нарахування додаткової грошової винагороди особовому складу управління військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 " від 30.01.2024.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.
Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні № 912/з/29 від 23.06.2022, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів п. 6 Окремого доручення.
Таким чином, військовослужбовці Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.
Така участь у бойових діях військовослужбовця повинна підтверджуватися довідкою командира військової частини (п. 3 Окремого доручення), яка є підставою для включення такого військовослужбовця до наказу командира (начальника) військової частини для виплати такої додаткової винагороди (п. 5 Окремого доручення).
Як встановлено судом, підставою для винесення спірного наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 100 від 05.03.2024 була перевірка військової частини НОМЕР_1 для виявлення фінансових ризиків за результатами якої встановлено, що в наказах командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2023 № 969, від 01.11.2023 № 1065, від 01.12.2023 № 1219 як підстава для документального підтвердження права на виплату додаткової грошової винагороди вказані бойові розпорядження військової частини НОМЕР_2 або бойові розпорядження військової частини НОМЕР_1 за попередні періоди, на переміщення військовослужбовців тощо, як зазначено в акті перевірки бойові накази командирів рот, взводів, відділень із зазначенням бойових завдань конкретним військовослужбовцям до перевірки не наданні.
Абзацами 3, 4 п. 3 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
На підставі рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 додаткова винагорода виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).
Згідно Протоколу наради робочої групи з опрацювання єдиних підходів щодо порядку виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 16.04.2022, затвердженого заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України, зазначено, що військовослужбовцям (в тому числі і ті, що забезпечують заходи з евакуації, ремонту техніки, продовольчого забезпечення, ведення служби, обліку документів тощо) здійснюється виплата винагороди у разі перебування цих військовослужбовців у складі угрупування військ в районі ведення бойових дій з урахуванням документального підтвердження участі військовослужбовців у збройних діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони.
Тобто, суд зазначає, що необхідною умовою для отримання додаткової винагороди є не лише перебування військовослужбовця в районах проведення воєнних (бойових) дій, необхідним є саме взяття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, наведені обставини мають бути підтверджені документально, журналами бойових дій та наказами командира військової частини.
Як встановлено судом, у наказі командира військової частини НОМЕР_1 № 100 від 05.03.2024 за результатами перевірки військової частини НОМЕР_1 для виявлення фінансових ризиків встановлено, що в наказах командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2023 № 969, від 01.11.2023 № 1065, від 01.12.2023 № 1219 відсутня підстава для документального підтвердження права на виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постановою КМУ від 28.02.2022 № 168.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд визнає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал