Справа № 400/4888/24
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р. № 400/4888/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачівГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправними дій відповідача 1 щодо відмови у зарахуванні до загального стажу періоду роботи з 03.09.1986 р. по 31.12.1995 р. та щодо відмови у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання відповідача 1 зарахувати до загального стажу період роботи з 03.09.1986 р. по 31.12.1995 р.;

- зобов`язання відповідача 2 призначити та провести виплату пенсії за віком з 12.01.2024 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем не враховано періоди роботи у зв`язку з відсутністю запису про звільнення/переведення.

14.06.2024 р. відповідачем 1 подано відзив на позов, де вказано, що не було враховано період роботи з 03.09.1986 р. по 31.12.1995 р., оскільки у трудовій книжці відсутній запис про звільнення/переведення. Позовні вимоги вважає необґрунтованими.

18.06.2024 р. відповідач 2 подав відзив на позов, в якому відзначив, що необхідний для призначення пенсії позивачу страховий стаж має складати 31 рік, а у позивача наявно 30 років 8 місяців 6 днів. У трудовій книжці відсутній запис про звільнення/переведення за період роботи з 03.09.1986 р. по 31.12.1995 р. у Київському науково-дослідному інституті (згодом АТ «Мікрон»). Наявний лише запис про прийняття до СБУ по переводу з АТ «Мікрон» з 01.01.1996 р. Тобто, запис трудової книжки не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим спірний період потребує уточнення. Позовні вимоги є безпідставними.

Позивачем подано відповіді на відзиви.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

04.03.2024 р. позивач звернулася до відповідача 2 із заявою про призначення пенсії за віком.

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача 1.

Рішенням відповідача 1 від 12.03.2024 р. № 55 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. У рішенні зазначено, що пенсійний вік становить 60 років (у позивача 60 років 1 місяць), необхідний страховий стаж 31 рік (у позивача 30 років 8 місяців 6 днів). До страхового стажу не зараховано період роботи з 03.09.1986 р. по 31.12.1995 р. у Київському науково-дослідному інституті (згодом АТ «Мікрон»), згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.09.1986 р., оскільки відсутній запис про звільнення/переведення. Наявний лише запис про прийняття до Служби безпеки України по переводу з АТ «Мікрон» з 01.01.1996 р. До заяви надано протоколи засідання комісії по встановленню трудового стажу для виплати працівниками Служби безпеки України надбавки за вислугу років, які не є документами, підтверджуючими стаж. Отже, відсутнє право на призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком досягла 60 років. Таким чином, для призначення пенсії позивачу необхідно мати 31 рік страхового стажу. Саме відсутність 31 року страхового стажу стала підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У трудовій книжці позивача зазначено:

- 03.09.1986 р. (наказ від 01.09.1986 р. № 138-нді) прийнята на посаду інженера-технолога в Київський НДІ радіовимірювальної апаратури;

- відділення мікроелектронної техніки Київського НДІ радіовимірювальної апаратури ВО ім. С.П. Корольова з 01.01.1989 р. передано Київському НДІ мікроелектронної техніки та матеріалів;

- згідно з наказом Мінмашпрому України від 28.03.1994 р. № 449 Київський НДІ мікроелектронної техніки та матеріалів перетворено в АТ «Мікрон»;

- 01.01.1996 р. (наказ СБУ від 16.02.1996 р. № 84-ос) прийнята до СБ України по переводу з АТ «Мікрон» та призначено на посаду інженера-технолога;

- згідно з розпорядженням КМ України від 08.08.1995 р. № 489РС ВАТ «Мікрон» передано до сфери управління СБ України;

- 05.10.2012 р. звільнено з роботи з ініціативи працівника.

Трудова книжка позивача вперше заповнювалась 01.09.1986 р. На той час діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. № 162. За приписами вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР та КЦСПС від 06.09.1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Отже, формальні неточності у трудовій книжці не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи та, відповідно, відмови у призначенні пенсії за віком.

Всі записи у трудовій книжці позивача завірені підписами відповідальних осіб та печатками. Оскільки згідно з розпорядженням КМ України від 08.08.1995 р. № 489РС ВАТ «Мікрон» передано до сфери управління СБ України, то позивач станом на 01.01.1996 р. фактично продовжувала працювати в межах однієї установи СБУ. Отже, відсутність запису про звільненні/переведення в межах однієї установи не може бути підставою для незарахування більше ніж 9 років до страхового стажу позивача.

Суд критично ставиться до тверджень відповідачів щодо неможливості зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в неналежному заповненні її трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 р. по справі № 754/14898/15-а.

На переконання суду, сукупністю наданих позивачем документів підтверджено спірний період роботи позивача.

Отже, відповідач 1 протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком.

Оскаржуючи дії відповідача 1 щодо незарахування спірного періоду до страхового стажу щодо відмови у призначенні пенсії за віком , позивач фактично не згодна з рішенням. Проте, позивач не оскаржує рішення від 12.03.2024 р. № 55 про відмову у призначенні пенсії.

Частина 2 ст. 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 12.03.2024 р. № 55 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання відповідача 2 (за місцем реєстрації позивача) зарахувати до загального стажу період роботи з 03.09.1986 р. по 31.12.1995 р.; зобов`язання відповідача 2 провести призначення позивачу пенсії за віком з 12.01.2024 р. з урахуванням висновків суду.

Пенсія, так само як і заробітна платня, є за своєю правовою природою взаємопов`язаними та рівнозначними формами соціального забезпечення, які виплачуються пенсіонерам та працівникам. Відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії порушує її право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відмова у призначенні пенсії істотно знижує рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст. 46 Конституції України, а отже є незаконною, порушує принципи справедливості та рівності громадян перед Законом та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надала квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів солідарно, оскільки в цілому позовні вимоги задоволено.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 42098368) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до загального стажу періоду роботи з 03.09.1986 р. по 31.12.1995 р. та щодо відмови у призначенні пенсії за віком; зобов`язання зарахувати до загального стажу період роботи з 03.09.1986 р. по 31.12.1995 р.; зобов`язання призначити та провести виплату пенсії за віком з 12.01.2024 р. задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.03.2024 р. № 55 про відмову у призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 03.09.1986 р. по 31.12.1995 р.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 12.01.2024 р., з урахуванням висновків суду.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 42098368) судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16.07.2024 р.

Суддя Н. В. Лісовська