Справа № 260/1150/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2024 рокум. Ужгород№ 260/1150/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Воловецької селищної ради Закарпатської області (вул. Героїв України, буд. 7, смт. Воловець, Мукачівський район, Закарпатська область, 89100, ) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Мельник Павло Петрович, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Воловецької селищної ради Закарпатської області, в якому просить суд: 1. Визнати протиправним та скасувати рішення №955 тридцятої сесії Воловецької селищної ради 8-го скликання від 28.09.2023 року про відмову ОСОБА_1 у погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0068 у натурі зі зміною координат і конфігурації за адресою АДРЕСА_2 . 2. Зобов`язати Воловецьку селищну раду Мукачівського району Закарпатської області повторно розглянути на черговій (позачерговій) сесії Воловецької селищної ради клопотання ОСОБА_1 та затвердити (погодити) її технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0068 у натурі зі зміною координат і конфігурації за адресою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 28 вересня 2023 року рішенням тридцятої сесії восьмого скликання Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області №955 позивачу було відмовлено у погодженні землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) зі зміною координат і конфігурації та без підпису суміжних землекористувачів (землевласників) гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий номер - :01:009:0068 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код КВЦПЗ 02.01, за адресою: АДРЕСА_2 на підставі пункту 4, підпункту "а" статті 83 Земельного кодексу України та статті 3.2.2. Регламенту роботи Воловецької селищної ради восьмого скликання. Вважає таке рішення безпідставним, необґрунтованим та таким, що суперечить чинному законодавству України, оскільки в рішенні не зазначено яку саме частину земельної ділянки та на підставі чого віднесено до земель загального користування, у зв`язку з чим передача у власність є неможливою. Відтак, просить суд позов задовольнити.

13 березня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 13 березня 2024 року в електронному вигляді було доставлено до електронного кабінету Воловецької селищної ради 14.03.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці площею 0,09 га, кадастровий номер :01:009:0068 та земельній ділянці площею 0.048 га, кадастровий номер :01:009:0069. Додаткові споруди будинку розміщені на обох ділянках.

Зазначені земельні ділянки позивача фактично розділені смугою землі комунальної власності шириною 3 м, довжиною 43 м. Вказана земельна ділянка розташована впритул до житлового будинку позивача. Відстань від краю зазначеної смуги земельної ділянки до вхідних дверей будинку ОСОБА_1 становить близько 50 см.

22 липня 2019 року судовим експертом ОСОБА_6 здійснено експертне будівельно-технічне дослідження можливості перенесення та влаштування смуги земельної ділянки. Відповідно до висновку № Д0019/2019 від 22.07.2019 року експертом запропоновано єдиний можливий варіант перенесення існуючого проїзду до житлового будинку АДРЕСА_3 вздовж земельних ділянок з кадастровими номерами :01:009:0068 та :01:009:0070.

13 грудня 2019 року Воловецька селищна рада прийняла рішення №1134 "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_7 ", яким надала дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки щодо зміни конфігурації.

На виконання зазначеного рішення за замовленням ОСОБА_7 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 .

21 лютого 2023 року рішенням двадцять четвертої сесії восьмого скликання Мукачівського району Воловецької селищної ради Закарпатської області №745 позивачу було відмовлено у погодженні землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без підпису суміжних землекористувачів (землевласників) гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код КВЦПЗ 02.01, за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки громадянка ОСОБА_1 фактично не зверталася до вказаних громадян для погодження спільних меж, а також на підставі статті 3.2.2. Регламенту роботи Воловецької селищної ради восьмого скликання.

09 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Воловецької селищної ради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 , конфігурація якої змінюється, а також погодити дану документацію без підпису сусідів.

28 вересня 2023 року рішенням тридцятої сесії восьмого скликання Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області №955 позивачу було відмовлено у погодженні землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) зі зміною координат і конфігурації та без підпису суміжних землекористувачів (землевласників) гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий номер - :01:009:0068 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код КВЦПЗ 02.01, за адресою: АДРЕСА_2 на підставі пункту 4, підпункту "а" статті 83 Земельного кодексу України та статті 3.2.2. Регламенту роботи Воловецької селищної ради восьмого скликання.

Вважаючи таке рішення тридцятої сесії восьмого скликання Мукачівського району Закарпатської області №955 протиправним та таким, що порушує його конституційні права, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ст.13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Приписами статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно статті 59 Закону України №280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (абзацу 1 частини 7 статті 118 ЗК України).

Частинами 9-11 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Як свідчить зміст частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою визначено положеннями статті 186 Земельного кодексу України.

Згідно вимог пункту 5 частини 5 статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується у разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування - рішенням таких органів.

Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування (стаття 1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 за №858-IV).

Абзацом 1 статті 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 за №858-IV, в редакції чинній на момент виготовлення позивачем технічної документації, врегульовано, що документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Абзац другий зазначеної статті Закону визначає види документації із землеустрою, серед яких: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок (пункт "ґ") і технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (пункт "і").

Тобто проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є різними видами документації з землеустрою.

Відповідно до статті 29 Закону №858-IV документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації.

Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником.

Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Погодження і затвердження документації із землеустрою відповідно до статті 30 Закону України "Про землеустрій" проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про землеустрій" визначено, що замовниками документації із землеустрою, поряд з іншими, можуть бути землекористувачі.

Як визначено частинами 1-3 статті 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом (крім випадків, якщо відповідно до закону розроблення технічної документації здійснюється без надання такого дозволу).

Згідно частини 4 статті 55 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) матеріали топографо-геодезичних робіт; г) кадастровий план земельної ділянки; ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) відомості про встановлені межові знаки.

В контексті вказаного правового регулювання суд покликається до положень частини 1 статті 34 Закону №3613-VI, якою визначено, що на кадастровому плані земельної ділянки, серед іншого, відображаються кадастровий номер земельної ділянки;

Отже, для такого виду документації із землеустрою, як технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), встановлено вимоги наявності в ній кадастрового плану земельної ділянки, який, в свою чергу повинен містити, кадастровий номер земельної ділянки.

Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці площею 0,09 га, кадастровий номер :01:009:0068 та земельній ділянці площею 0.048 га, кадастровий номер :01:009:0069. Додаткові споруди будинку розміщені на обох ділянках.

Зазначені земельні ділянки позивача фактично розділені смугою землі комунальної власності шириною 3 м, довжиною 43 м. Вказана земельна ділянка розташована впритул до житлового будинку позивача.

Відповідач, за наслідками розгляду заяви позивача 28 вересня 2023 року прийняв рішення тридцятої сесії восьмого скликання Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області №955, яким позивачу було відмовлено у погодженні землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) зі зміною координат і конфігурації та без підпису суміжних землекористувачів (землевласників) гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий номер - :01:009:0068 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код КВЦПЗ 02.01, за адресою: АДРЕСА_2 на підставі пункту 4, підпункту "а" статті 83 Земельного кодексу України та статті 3.2.2. Регламенту роботи Воловецької селищної ради восьмого скликання.

Досліджуючи правомірність прийняття Воловецькою селищною радою Мукачівського району Закарпатської області оскаржуваного рішення №955 від 28 вересня 2023 року, в сукупності із аргументами сторін щодо його правомірності/неправомірності із посиланням на подані докази, та зважаючи на норми матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд відзначає наступне.

Зміст рішення Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області оскаржуваного рішення №955 від 28 вересня 2023 року, яким відмовлено позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) зі зміною координат і конфігурації та без підпису суміжних землекористувачів (землевласників), свідчить про юридичні підстави такої відмови, а саме: пункт "а" частини 4 статті 83 Земельного кодексу України та статті 3.2.2. Регламенту роботи Воловецької селищної ради восьмого скликання.

Так, згідно вимог пункту "а" частини 4 статті 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Рішенням Четвертої сесії восьмого скликання Воловецької селищної ради Закарпатської області №13 від 23 грудня 2020 року було внесено зміни до Регламенту роботи Воловецької селищної ради восьмого скликання затвердженого рішенням 2 сесії Воловецької селищної ради восьмого скликання від 10.12.2020 року №09.

Так, статтею 3.2.2. Регламенту роботи Воловецької селищної ради восьмого скликання передбачено, що рішення вважаються прийнятими, якщо на пленарному засіданні за них проголосувала більшість від загального складу ради, повноваження яких визнані і не припинені достроково у встановленому законом порядку, якщо інше не передбачено законом та цим Регламентом.

Відповідно до витягу з протоколу постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, архітектури, будівництва, розвитку населених пунктів та охорони навколишнього середовища Воловецької селищної ради восьмого скликання від 27.09.2023 року розгляд питання №13 "Про відмову у погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) зі зміною координат і конфігурації та без підпису суміжних землекористувачів (землевласників) гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий номер - :01:009:0068 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код КВЦПЗ 02.01, за адресою: АДРЕСА_2 " серед присутніх голови земельної комісії ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 "за" проголосували всі, а відтак було відмовлено у погодженні технічної документації.

Суд констатує, що в оскаржуваному рішенні №955 тридцятої сесії Воловецької селищної ради 8-го скликання від 28.09.2023 року про відмову ОСОБА_1 у погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0068 у натурі зі зміною координат і конфігурації за адресою АДРЕСА_2 , відповідачем всупереч ч.10 ст.186 Земельного кодексу України не деталізовано причину відмови у затвердженні такої документації.

Крім того відповідно до наявного в матеріалах справи листа Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області від 07.06.2019 №29-7-0.161-2907/1/2-19 зазначено, що згідно з інформацією Воловецької селищної ради від 29.05.2019 №419 відповідно до генерального смт Воловець проїзд між земельними ділянками з кадастровими номерами :01:009:0068 та :01:009:0069 відсутній.

Згідно детального плану смт Воловець, наданого у відповіді Воловецької РДА №71/07-21 від 04.03.2019 року, в межах житлових будинків від №7 по №13 відсутня будь- яка земельна ділянка загального користування.

Таким чином, відповідач безпідставно відмовив у погодженні технічної документації із землеустрою, оскільки не зазначивши якою саме землею загального користування є спірна частина землі - майданом, вулицею, проїздом, шляхом, набережною, пляжем, парком, сквером, бульваром, кладовищем, місцем знешкодження та утилізації відходів тощо.

Воловецька селищна рада не надала суду доказів, які б підтверджували, яка саме частина земельної ділянки та на підставі чого таку віднесено до земель загального користування, у зв`язку з чим на підставі пункту 4, підпункту "а" статті 83 Земельного кодексу України, передача у власність земельної ділянки площею 0,0900 га, кадастровий номер - :01:009:0068 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код КВЦПЗ 02.01, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відтак, рішення № 955 тридцятої сесії Воловецької селищної ради 8-го скликання від 28.09.2023 року про відмову ОСОБА_1 у погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0068 у натурі зі зміною координат і конфігурації за адресою АДРЕСА_2 на підставі пункту 4, підпункту "а" статті 83 Земельного кодексу України є необґрунтованим і, як наслідок, неправомірним.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області повторно розглянути на черговій (позачерговій) сесії Воловецької селищної ради клопотання ОСОБА_1 та затвердити (погодити) її технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0068 у натурі зі зміною координат і конфігурації за адресою АДРЕСА_2 відповідно до вимог чинного законодавства, суд враховує наступне.

Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У багатьох рішеннях Європейський суд формував висновок, що захист, який пропонується в статті 13, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі "Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини").

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Крім того, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути: незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 6 вересня 2005 року у справі "Гурепка проти України", п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26 жовтня 2000 року у справі "Кудла проти Польщі", п. 158; рішення від 16 серпня 2013 року у справі "Гарнага проти України", п. 29).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

Як правило, суд обмежений у повноваженнях зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти чітке рішення у тому випадку, коли прийняття такого рішення пов`язане із реалізацією дискреційних публічно - владних управлінських функцій таким суб`єктом.

Такий висновок узгоджується із нормою ч.4 ст.245 КАС України.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

Судом враховані висновки Верховного Суду зазначені у постанові від 19 липня 2023 року у справі №440/4187/19 щодо дискреційності повноважень, то такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Однак як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Зобов`язання судом відповідача затвердити документацію із землеустрою може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою, які передбачені законом, а саме невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової оцінки.

А відтак прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача затвердити документацію із землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у затвердженні документацію із землеустрою, може бути необґрунтованим та призвести до затвердження такої документації з порушенням закону.

За таких обставин, суд на цьому етапі позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови відсутності перевірки, не надання оцінки та не встановлення певних обставин органом місцевого самоврядування з цього питання, а тому в цій частині позовні вимоги, не підлягають задоволенню.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, з 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого продовжено.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року №2145-IX розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнений пунктом 27, відповідно до якого під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, зокрема: 5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

19.11.2022 року набули чинності зміни до земельного законодавства, а саме, вступив в силу закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель" №2698-IX від 19.10.2022 року, який відновив процедуру безоплатної приватизації землі в частині земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна

Пунктом 14 Закону №2698-ІХ, від 19.10.2022 року, внесено зміни до підпункту 5 пункту 27 Розділу X пункту 27 Перехідних положень ЗК України, шляхом доповнення його другим реченням наступного змісту: "Положення - цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом".

Таким чином, процедура безоплатної приватизації була частково відновлена, і стосувалась виключно можливості приватизації земельних ділянок, що знаходяться під об`єктами нерухомого майна.

Тому, для забезпечення ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Воловецьку селищну раду повторно розглянути на черговій (позачерговій) сесії Воловецької селищної ради клопотання ОСОБА_1 від 09 вересня 2023 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0068 у натурі зі зміною координат і конфігурації за адресою АДРЕСА_2 та прийняти рішення відповідно до норм Земельного кодексу України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Отже, провівши правовий аналіз обставин справи крізь призму законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 645,97 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Воловецької селищної ради Закарпатської області.

Керуючись статтями 77, 78, 139, 159, 162, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Воловецької селищної ради Закарпатської області (вул. Героїв України, буд. 7, смт. Воловець, Мукачівський район, Закарпатська область, 89100, ) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення № 955 тридцятої сесії Воловецької селищної ради 8-го скликання від 28.09.2023 року про відмову ОСОБА_1 у погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0068 у натурі зі зміною координат і конфігурації за адресою АДРЕСА_2 .

3. Зобов`язати Воловецьку селищну раду повторно розглянути на черговій (позачерговій) сесії Воловецької селищної ради клопотання ОСОБА_1 від 09 вересня 2023 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0068 у натурі зі зміною координат і конфігурації за адресою АДРЕСА_2 та прийняти рішення відповідно до норм Земельного кодексу України.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Воловецької селищної ради Закарпатської області (вул. Героїв України, буд. 7, смт. Воловець, Мукачівський район, Закарпатська область, 89100, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 645,97 грн.(шістсот сорок п`ять гривень дев`яносто сім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич