Справа № 580/4290/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року справа № 580/4290/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Міністерства оборони України (далі - МО, відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати п. 8 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 24/в від 19.12.2023, про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті частки одноразової грошової допомоги на ОСОБА_3 , передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок загибелі, пов`язаної із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 належну частку одноразової грошової допомоги на малолітнього ОСОБА_3 , передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок загибелі, пов`язаної із захистом Батьківщини.

В обґрунтування позовних вимог представниця позивачки зазначила, що малолітній ОСОБА_3 є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , що дає йому право на отримання ОГД відповідно до п. 2 Постанови № 168 та ст. 16, ч.1 ст. 16-1 Закону № 2011-XII, яке підлягає реалізації з моменту його народження та до спливу трирічного строку з дня загибелі ОСОБА_4 , однак відповідач відмовив у виплаті частини ОГД з підстав відсутності у дитини цивільної правоздатності для отримання ОГД, оскільки дитина народилася після загибелі свого батька військовослужбовця.

Позивачка вважає прийняте рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки дискримінує ОСОБА_3 у праві на отримання ОГД за ознакою народження, що є порушенням загальновизнаних принципів рівності прав і свобод людини та заборони дискримінації. Відповідач, незважаючи на посилання в оскаржуваному рішенні на положення ст. 25 ЦК України як на підставу для відмови у призначенні ОГД ОСОБА_3 , необґрунтовано залишив поза увагою приписи абз. 2 ч. 2 цієї ж статті ЦК України, які передбачають охорону інтересів зачатої, але ще не народженої дитини. Також зазначила, що суть законодавчого введення виплати ОГД є здійснення матеріальної підтримки сім`ї загиблого захисника Батьківщини. Позбавлення дитини військовослужбовця права на ці кошти з формальних причин нівелює весь сенс існування таких виплат, є абсурдним та необґрунтованим.

Ухвалою від 02.05.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі. Залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.05.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після загибелі ОСОБА_4 , що є днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю останнього. Зазначила, що законодавство не передбачає право зачатої, але ще не народженої дитини, на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця, а право на отримання одноразової грошової допомоги мають ті члени сім`ї загиблого, які були народженні (мали цивільну правоздатність) до смерті військовослужбовця. Крім того зазначила, що оскільки одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю військовослужбовця призначається та виплачується батькам, членам сім`ї та утриманцям загиблого військовослужбовця, то така грошова допомога не може входити до спадщини загиблого ОСОБА_6 , так як він за життя не мав ніяких прав та обов`язків щодо такої грошової допомоги.

Крім того вважає необґрунтованою позовну вимогу про зобов`язання Міноборони призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю ОСОБА_4 , оскільки розгляд заяви, документів та прийняття рішення відноситься до дискреційних повноважень відповідача.

20.05.2024 представниця позивачки подала до суду відповідь на відзив, у якій вказала, що підхід відповідача щодо відмови в призначенні ОГД відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 дитині, зачатій за життя загиблої особи та народженій після її смерті є дискримінаційним. Держава має забезпечити рівні та справедливі соціально-правові гарантії для усіх членів сімей військовослужбовців, що загинули через виконання ними обов`язків військової служби. На сьогодні статус ненародженої дитини як суб`єкта цивільних правовідносин передбачено у спадкових правовідносинах. Такий підхід може бути використаний і у правовідносинах, пов`язаних із правом дитини, народженої після загибелі особи, на отримання ОГД.

Крім того, вказала, що відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ні, прийняти рішення про призначення ОГД, або ж рішення про відмову у її призначенні. У кожному конкретному випадку звернення із відповідною заявою, з урахуванням фактичних обставин існує лише один правомірний варіант поведінки відповідача, у зв`язку із чим вважає, що повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

Пояснення щодо позову та відзиву від третьої особи до суду не надходили.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_4 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 (згідно витягу з наказу про зарахування ОСОБА_4 до особового складу Військової частини НОМЕР_1 , копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 загинув внаслідок отриманих ушкоджень під час військових дій у м. Ніжині Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 22.03.2022, Лікарським свідоцтвом про смерть № 22 від 27.02.2022 та витягом з наказу про виключення з особового складу ОСОБА_4 № 87 від 22.03.2022.

08.10.2022 у позивачки та ОСОБА_4 народилась дитина, ОСОБА_7 (згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , а.с. 28).

Рішенням від 27.03.2023 у справі № 695/3708/22 Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області встановив факт батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 та вніс відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

06.07.2023 в інтересах ОСОБА_3 позивачка звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 .

Листом від 15.08.2023 № 6/8/6/ 4409 ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначив, що ОСОБА_3 має право на одержання частки грошової допомоги та направив перелік документів до Департаменту соціального забезпечення МО України.

Згідно витягу з протоколу засідання № 24/в від 19.12.2023 Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення (п. 8) про відмову у призначенні частки ОГД на ОСОБА_3 оскільки син ОСОБА_8 народився після загибелі ОСОБА_4 . Також вказано, що ОГД, яка має виплачуватися членам сім`ї загиблого, не є коштами, які належали померлому (спадкодавцеві), тому не входять до складу спадщини.

Рішення відповідача про відмову у призначенні та виплаті частки одноразової грошової допомоги на ОСОБА_3 , передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок загибелі, пов`язаної із захистом Батьківщини позивачка вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано, зокрема, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) та постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини третьої статті 16-2 Закону № 2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частини першої, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 1-2 п. 2 Постанови № 168 (у редакції чинній станом на дату смерті ОСОБА_4 - 22.03.2022) сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (зокрема військовослужбовцям Збройних Сил), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Пункт 2 доповнено новими абзацами згідно з Постановою КМ № 400 (застосовується з 24 лютого 2022 року), відповідно до яких, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (стаття 1 Сімейного кодексу України).

Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Права члена сім`ї має одинока особа.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Статтею 2 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про охорону дитинства", яка закріплює основні принципи охорони дитинства, визначено, що всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої, другої статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.

Аналіз вищевикладених правових норм дає підстави для висновку, що сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме: члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (в редакції статті 16-1, чинній на дату смерті військовослужбовця ОСОБА_4 ) та батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого) (в редакції статті 16-1, чинній на момент звернення позивачки із заявою та прийняття спірного рішення відповідача).

Держава має забезпечити рівні та справедливі соціально-правові гарантії для усіх членів сімей військовослужбовців, що загинули (померли) через виконання ними обов`язків військової служби.

За своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), а тому виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, дитини військовослужбовця з підстав дати її народження не відповідає змісту і меті закону.

Підхід Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови № 168 дитині, зачатій за життя загиблої (померлої) особи та народженій після її смерті є дискримінаційним.

Військовослужбовець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з чим із вказаної дати члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого військовослужбовця набули право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168.

На момент смерті військовослужбовця ОСОБА_4 до кола осіб, які набули право на отримання одноразової грошової допомоги, належали, зокрема: мати ( ОСОБА_2 ).

Згідно витягів з протоколів засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.04.2022 № 60, від 08.12.2023 № 358/168 матері загиблого ОСОБА_4 призначено одноразову грошову допомогу у загальному розмірі 1/2 частини 15000000,00 грн, на загальну суму 7500000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 - син загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується актовим записом № 302 від 18.10.2022 (зі змінами внесеними згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.03.2023 у справі № 695/3708/22 яким суд встановив факт батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 ).

На сьогодні статус ненародженої дитини як суб`єкта цивільних правовідносин передбачено у спадкових правовідносинах. Такий підхід може бути використаний і у правовідносинах, пов`язаних із правом дитини, народженої після загибелі (смерті) особи, на отримання одноразової грошової допомоги.

Висновок відповідача про те, що дитина загиблого військовослужбовця - ОСОБА_4 народилася після його смерті, а тому ця дитина не набула прав на отримання частки одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, є помилковим, оскільки такий підхід до тлумачення законодавства не відповідатиме положенням Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також основним принципам охорони дитинства, а саме, рівності прав і свобод дітей, які визначені нормативно-правовими актами, незалежно від народження, або будь-яких інших обставин, а також міжнародним зобов`язанням держави згідно зі статтею 2 Конвенції про права дитини поважати і забезпечувати всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, без будь-якої дискримінації.

На переконання суду дитина загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , у розумінні статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", належить до кола осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловлені у постанові від 10 травня 2024 року у справі № 440/6725/23.

Зважаючи на вищезазначене, суд доходить висновку про те, що пункт 8 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.12.2023 № 24/в, яким відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови № 168 ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , є необґрунтованим, прийнятим без урахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а також вимог законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Обираючи належний і ефективний спосіб захисту порушених прав, суд бере до уваги, що призначення одноразової грошової допомоги належить до повноважень Міністерства оборони України, відтак суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2023 із документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) батька ОСОБА_4 , пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків суду.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачкою судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 8 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.12.2023 № 24/в, про відмову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , від 06.07.2023 із документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) батька ОСОБА_4 , пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивачка - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 );

2) відповідач - Міністерство оборони України (АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_7);

3) третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 16.07.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК