Справа № 160/33969/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 46 комендатури охорони та обслуговування про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-
26.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до 46 комендатури охорони та обслуговування, в якому просить:
- визнати протиправними дії 46 комендатури охорони та обслуговування щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 06.11.2021 ркоу по 06.05.2022 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю виключення зі списків особового складу частини, відповідно до ПКМУ №100 від 08.02.1995 року;
- зобов`язати 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 06.11.2021 року по 06.05.2022 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю виключення зі списків особового складу частини, відповідно до ПКМУ №100 від 08.02.1995 року.
Ухвалою від 05.05.2023 року позивача звільнено від сплати судового збору, прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
11.01.2024 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог, зважаючи на таке. Розрахунок при звільненні з військовослужбовцем проводиться до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, тому всі вимоги, що стосуються виплати повинні висуватися до видачі наказу про виключення зі списків особового складу військової частини та зняття з усіх видів забезпечення. При цьому ст. 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати. Чинність постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 поширюється на підприємства, установи і організації незалежно від форми власності, а також на фізичних осіб - підприємців та фізичних осіб, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників. Тобто, дія Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 не розповсюджується на військовослужбовців.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у 46 комендатурі охорони та обслуговування.
Згідно витягу з наказу №249 від 05.11.2021 року підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера відділення планування оборонних ресурсів штабу, звільненого наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 28.10.2021 року №676 з військової служби у запас відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «б» (за станом здоров`я) з 05.11.2021 року, виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року у справі №160/26255/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до 46 комендатури охорони та обслуговування, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність 46 комендатури охорони та обслуговування щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04.06.2016 року по 01.03.2018 року.

Зобов`язано 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.06.2016 року по 01.03.2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року у справі №160/9245/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до 46 комендатури охорони та обслуговування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії 46 комендатури охорони та обслуговування щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04.06.2016 року по 01.03.2018 рік, враховуючи базовий місяць січень 2016 року.

Зобов`язано 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.06.2016 року по 01.03.2018 рік, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням виплаченої суми.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 року по справі №160/26225/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до 46 комендатури охорони та обслуговування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії 46 комендатури охорони та обслуговування щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 05.11.2021 року, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік без урахування розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язано 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року, грошову допомогу для оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Зобов`язано 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01.01.2021 року по 05.11.2021 року, грошову допомогу для оздоровлення за 2021 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 року по справі №160/16681/23 позовну заяву ОСОБА_1 до 46 комендатури охорони та обслуговування про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії 46 комендатури охорони та обслуговування щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні.

Зобов`язано 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 22 512,33 грн.

20.12.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 року по справі №160/26225/21 відповідачем було виплачено позивачу грошові кошти у сумі 155017,11 грн та 34623,43 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за період з 06.11.2021 року по 06.05.2022 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати (ст.110 КЗпП України).

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022 року, внесені зміни до статті 117 КЗпП України, згідно яких у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (частина 1 статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (частина 2 статті 117 КЗпП України) .

Правовідносини щодо відшкодування заробітної плати за час затримки остаточного розрахунку врегульовані нормами Кодексу законів про працю України, Законом України «Про оплату праці» та Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Згідно із статтею 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Верховний Суд України у справі №6-2912цс16 ЄДРСР 64344972 зазначив: аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Не можна погодитись із тим, що за порушення трудових прав працівника при одному звільненні можливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде неспівмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 року у справі №821/1083/17 зазначає: під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Метою законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

У касаційній скарзі у справі №759/1933/20 ЄДРСР 103402574 йдеться про те, що апеляційним судом не враховано те, що з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку, розмір якого в 4 рази більший за розмір загальної суми заборгованості та в 16 разів - за розмір самої заборгованості по заробітній платі. Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Критерії оцінки розумності, справедливості та пропорційності сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження №14-623цс18).

Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 року у справі №824/399/17-а).

Оцінюючи докази та доводи сторін, суд бере до уваги, що стаття 117 КЗпП України не передбачає виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні окремо по кожній із виплат, які належать працівнику на день звільнення; право на звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виникає у разі фактичного розрахунку щодо всіх виплат, які нараховані, або щодо яких існує спір про їх розмір.

Окрім того, з 19.07.2022 року (набрав чинності з 19.07.2022 року Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року №2352, яким внесені зміни до статті 117 КЗпП України) за затримку виплати належних сум при звільненні звільнений працівник має право на отримання середнього заробітку за весь час затpимки по день фактичного розpахунку але не більше ніж за шість місяців.

Фактичний розрахунок на виконання рішення по справі №160/26225/21 здійснений з позивачем 20.12.2023 року, тобто після набрання чинності статті 117 КЗпП України в редакції Закону №2352.

З комп`ютерної програми «ДСС» судом встановлено, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 року по справі №160/16681/23 визнано протиправними дії 46 комендатури охорони та обслуговування щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні та зобов`язано 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 22 512,33 грн.

З тексту даного рішення також встановлено, що 11.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до 46 комендатури охорони та обслуговування з такими позовними вимогами:

- визнати протиправними дії 46 комендатури охорони та обслуговування щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні;

- зобов`язати 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 05.11.2021 року по 01.07.2023 року (день виконання рішень судів, виплати коштів).

Далі по тексту рішення зазначено про таке:

«Затримка розрахунку при звільненні становить 572 календарний день (період з 06.11.2021 р. по 01.07.2023 р).

Відповідно, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 372 309,08 грн. (середньоденне грошове забезпечення 650,89 грн. х 572 календарних днів)».

«Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 18,90% становить: 650,89 грн. (середньоденний заробіток позивача) х 18,90% х 183 (кількість днів за пів року), яка максимально може бути взята в розрахунок (6 місяців) = 22 512,33 грн.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України (у редакції чинній на час звернення з цим позовом) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців».

Таким чином, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/16681/23 зобов`язано відповідача провести нарахування та виплату середнього заробітку ОСОБА_1 за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням змін, внесених до ст. 117 КЗПП України, за період, що охоплює спірний період у межах справи №160/33969/23.

Тож, позивач реалізував надане йому право притягти відповідача до відповідальності на підставі ст. 117 КЗпП України, тому повторне стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі статті 117 КЗпП України призведе до застосування непередбаченої подвійної відповідальності за одне і теж триваюче порушення.

Беручи до уваги зміст статті 61 Конституції України (ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення), суд дійшов висновку, що до відповідача судом застосована відповідальність за несвоєчасний розрахунок під час звільнення позивача, тому підстави для повторного притягнення до відповідальності 46 комендатури охорони та обслуговування.

За встановлених судом обставин і оцінених доводів та доказів сторін підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період з 06.11.2021 року по 06.05.2022 року, тому суд визнає позовні вимоги необгрунтованими і адміністративний позов до задоволення не належить.

Керуючись ст. 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до 46 комендатури охорони та обслуговування про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко