Справа № 440/7416/21
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

15 липня 2024 року

м. Київ

справа №440/7416/21

адміністративне провадження № К/990/24465/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі №440/7416/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міноборони, оформлене протоколом від 01.04.2021 №49 засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю другої групи внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової строкової служби;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 №975, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 528600,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 у задоволенні позову відмовлено.

23.08.2022 позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій просив скасувати рішення рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2023, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024, відмовлено у задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами та залишено в силі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №440/7416/21.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

За приписами статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами та однією з підстав такого перегляду є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами першою та апеляційною інстанцією не враховано положення частини 1 статті 361 КАС України, відповідно до якого, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Скаржник зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 06.04.2022 по справі № 3-192/2020(465/20), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ зі змінами, що дозволяє зробити висновок про наявність у позивача гарантованого законодавством права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю другої групи внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової строкової служби.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам скаржника, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022с у справі № 3-192/2020(465/20), яке застосовується з 06.04.2022 не поширює свою дію на спірні правовідносини, які виникли до 05.04.2022, що не є виключною обставиною для перегляду постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі № 440/7416/21.

Також суди вказали, що рішення суду не може вважатись невиконаним у контексті приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, оскільки рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Водночас Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 у справі №808/1628/18 (розглянута у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду) сформував правовий висновок щодо практичного застосування положень зазначеної норми пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України. Так, Суд зазначив:

"…положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Слід звернути увагу, що словосполучення "ще не виконане", яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також "розширеного тлумачення" про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу №808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством".

Окремо Суд зазначив: "…не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання".

При постановлені оскаржуваних судових рішень суд першої та апеляційної інстанції керувалися правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 19.02.2021 у справі №808/1628/18, а доводи касаційної скарги жодним чином їх не спростовують.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач у цій справі просив переглянути за виключними обставинами в порядку статті 361 КАС України судове рішення, яким йому у задоволенні позову відмовлено. Таким чином, з огляду на наведений вище висновок, правові підстави для задоволення заяви позивача в цьому випадку були відсутні.

Зважаючи на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи під час розгляду заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами, Верховний Суд дійшов висновку, що відмовляючи в задоволенні цієї заяви, суди першої та апеляційної інстанції вірно встановили відсутність підстав для такого задоволення відповідно до вимог статті 361 КАС України, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 361КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі №440/7416/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя А.Ю. Бучик

Суддя А.І. Рибачук