Справа № 440/10141/22
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 р. Справа № 440/10141/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сільскогосподарського кооперативу "Іскра" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2023, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/10141/22

за позовом Сільскогосподарського кооперативу "Іскра"

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський кооператив "Іскра" (далі також - позивач, СК "Іскра") звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області (далі також - відповідач), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 31.10.2022 №190623.

В обгрунтування позовних вимог вказав, що оскаржувана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки позивач не є автомобільним перевізником в розумінні Закону № 2344-ІІІ, адже не здійснює на комерційній основі перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення його позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відсутні підстави для притягнення його до відповідальності, передбаченої ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки він не є автомобільним перевізником в розумінні вказаного Закону, адже не здійснює на комерційній основі перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Наведене підтверджується наданою до матеріалів справи накладною внутрішньогосподарського призначення № 354 від 04.10.2022 та подорожнім листом вантажного автомобіля № 995 від 04.10.2022, відповідно до яких СК «Іскра» здійснював перевезення зерна з одного току на інший, тобто всередині одного підприємства, в межах його власної господарської діяльності. Зауважує, що абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено відповідальність не за відсутність певних документів, а за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено в ст.ст. 39, 48 вказаного Закону. Натомість, у спірних правовідносин відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач надавав послуги з перевезення вантажів. Вказав, що суд першої інстанції неправомірно прийняв в основу рішення відзив відповідача на позовну заяву, оскільки відповідач подав його з пропуском строку, встановленого судом на його подання.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти її задоволення, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 04.10.2022 на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) № 008165 від 03.10.2022 відповідно до графіку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) № 4587/36/27-22 від 03.10.2022 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області на а/д МН-08 Кременчуцький район, с. Ялинці проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої встановлено порушення перевізником Сільськогосподарського кооперативу "Іскра" вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено відповідний акт проведення перевірки № 251444 від 04.10.2022.

За змістом акту проведення перевірки № 251444 від 04.10.2022, посадовою особою виявлено порушення СК "Іскра" вимог статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт", пункту 6.3 наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010 а саме: перевезення вантажів транспортним засобом, не обладнаним тахографом, за відсутності на момент проведення перевірки індивідуальної контрольної книжки водія, чим порушено вимоги ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ.

Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області 18.10.2022 на адресу позивача надіслано повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке було вручене адресату 26.10.2022.

05.12.2022 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 190624 від 31.10.2022, якою за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Сільськогосподарського кооперативу "Іскра" за перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовано штраф у розмірі 17000 грн.

Позивач, вважаючи постанову № 190624 від 31.10.2022 протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав доведеним відповідачем факт порушення позивачем вимог ст. 48 Закону № 2344-ІІІ, що полягало у відсутності у водія транспортного засобу позивача на момент проведення перевірки індивідуальної контрольної книжки водія, що у свою чергу свідчить про правомірність накладення на СК «Іскра» адміністративно-господарських санкцій на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано положеннями Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (частина 4 статті 6 Закону № 2344-III).

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, серед іншого віднесено здійснення: державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контролю за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів (частини 6, 7 статті 6 Закону № 2344-III)

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі по тексту - Положення), відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі Порядок №1567).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26 червня 2015 року «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» установлено, що правонаступником майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті та утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Полтавській області.

Відповідно до пункту 2 наказу Державної служби України з питань безпеки на транспорті № 340 від 09.09.2020 "Про упорядкування структури Укртрансбезпеки", реорганізовано шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Сумській області в Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки та утворено відділи державного контролю за безпекою на транспорті та відділи надання адміністративних послуг у Харківській, Полтавській, Сумській областях у Слобожанському міжрегіональному управлінні Укртрансбезпеки.

Отже, з огляду на викладене, Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення своїх повноважень діє, як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Положеннями статті 18 Закону № 2344-III регламентовано, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Таким чином, у розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про автомобільний транспорт», до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування

Як визначено частинами 1 та 2 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З аналізу наведеної норми вбачається, що перелік документів, які повинен мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.

Водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень (частина 2 статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Отже, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок із забезпечення, а на водія пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог статті 48 Закону № 2344-ІІІ слугував факт перевезення вантажів транспортним засобом, не обладнаним тахографом, за відсутності на момент проведення перевірки індивідуальної контрольної книжки водія, яка повинна знаходитись у водія і надаватись для перевірки інспектуючим особам, чим порушено вимоги наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010, ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Так, особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів визначає Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та за України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення №340), яке поширюється на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».

Згідно з частиною 3 статті 10 вказаної Конвенції, традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, таким наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні. Приписи пункту «а» частини 1 статті 10 вказаної Конвенції є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

Пунктом 6.1. Положення №340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Відповідно до пункту 6.3 Положення №340, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України (п. 7.1. Положення № 340).

Аналіз наведених норм Положення № 340 та положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дозволяє дійти висновку, що як у перевізника так, і у водія при використанні останнім вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тонни повинні бути в наявності такі документи, як протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальна контрольна книжка водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом.

Отже, вищенаведеними нормами законодавства на водія, за умови відсутності тахографу, покладено обов`язок ведення індивідуальної контрольної книжки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 Порядку №1567.

Згідно з пунктами 20-22 Порядку №1567, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

В силу абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, передбачено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, за відсутності документів, зокрема, в даному випадку індивідуальної контрольної книжки водія, до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, відповідачем на підтвердження факту вчинення позивачем порушення вимог ст. 48 Закону № 2344-ІІІ надано до суду акт перевірки № 251444 від 04.10.2022 (а.с. 97), в якому зафіксовано, що 04.10.2022 о 13:13 год. при проведенні рейдової перевірки транспортного засобу КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 ), водієм якого зазначено ОСОБА_1 , посадовим особам відповідача не було пред`явлено індивідуальну контрольну книжку водія.

В акті зазначено, що водій з його змістом ознайомився, від підпису відмовився.

Колегія суддів зазначає, що наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ СХН 971804 (а.с. 64) підтверджується, що СК «Іскра» є власником транспортного засобу марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 (маса без навантаження 6500 кг).

Слід зауважити, що у даній справі предметом перевірки була, зокрема, наявність у водія індивідуально контрольної книжки, враховуючи необладнання транспортного засобу тахографом.

Колегія суддів зазначає, що, з урахуванням вищезазначених приписів Положення № 340, транспортний засіб може бути не обладнаний тахографом (та відповідно, за умови неможливості встановлення тахографа, водій може не вести індивідуальну контрольну книжку), якщо його маса не перевищує 3,5 тонни.

Разом з тим, оскільки маса транспортного засобу позивача КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , становить понад 3,5 тонни та він не обладнаний тахографом, позивач зобов`язаний забезпечувати ведення водієм індивідуальної контрольної книжки.

Колегія суддів зазначає, що акт № 251444 від 04.10.2022, який додано відповідачем до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення Закону № 2344-ІІІ, що полягало у наданні послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону, зокрема індивідуальної контрольної книжки водія.

При цьому, Порядком № 1567 не зобов`язано відповідача вчиняти інші дії з метою фіксації правопорушення, зокрема здійснювати фото та відеофіксацію проведення рейдової перевірки.

Колегія суддів враховує, що позивачем не спростовано встановлене рейдовою перевіркою порушення вимог законодавства в частині неоформлення індивідуальної контрольної книжки водія, оскільки відповідного документу не було надано ані під час перевірки, ані під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій.

При цьому, колегія суддів зауважує, що подорожній лист вантажного автомобіля №995 від 04.10.2022, копію якого додано позивачем до позовної заяви, є первинним документом бухгалтерського обліку, що використовується переважно для списання пального та не містить даних щодо дотримання водієм визначених режимів праці та відпочинку. Відповідно, наявність подорожнього листа не виключає обов`язку ведення індивідуальної контрольної книжки для водія транспортного засобу, що не обладнаний тахографом.

Крім того, як стверджує відповідач, вказаний подорожній лист не надавався водієм під час здійснення рейдової перевірки 04.10.2022, а лише був наданий до суду першої інстанції разом з позовною заявою.

За встановлених обставин, непред`явлення посадовій особі відповідача індивідуальної контрольної книжки водія під час проведення перевірки свідчить про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування до СК «Іскра» санкцій, визначених ст. 60 Закону № 2344-ІІІ.

За встановлених обставин, непред`явлення посадовій особі відповідача контрольної книжки водія під час проведення перевірки свідчить про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, що в свою чергу є підставою для застосування до СК «Іскра» санкцій, визначених ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, та свідчить про правомірність спірної постанови від 31.10.2022 №190624.

З приводу доводів позивача про те, що він не є суб`єктом відповідальності за виявлене порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, оскільки на момент проведення перевірки не надавав послуг вантажних перевезень, а здійснював перевезення власного вантажу для власних потреб, а тому у спірних правовідносинах не має статусу автомобільного перевізника відповідно до Закону №2344-111, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Тобто, вказаною нормою передбачено надання статусу автомобільного перевізника як для осіб, що здійснюють договірні перевезення, так і для осіб, які здійснюють перевезення для власних потреб.

З урахуванням викладеного, СК «Іскра», який, згідно з накладною № 354 від 04.10.2022, на момент перевірки здійснював перевезення вантажу (нут масою 10610 кг) з одного току на інший в межах здійснення власної господарської діяльності за власний кошт є автомобільний перевізником, а тому до нього може бути застосовано адміністративно-господарський штраф відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

Доводи апелянта щодо пропущення відповідачем 15-денного строку для подачі відзиву на позов, з огляду на наявність клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву у зв`язку з триваючою збройною агресією та з урахуванням вимог ч.4 ст.9 КАС України підлягають відхиленню.

З урахуванням викладеного, погоджуючись з судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, протиправності у його діях під час проведення рейдової перевірки та прийняття спірної постанови судом не встановлено, відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами, у зв`язку з чим підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільскогосподарського кооперативу "Іскра" - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 по справі № 440/10141/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова