Справа № 440/8297/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2024 рокум. ПолтаваСправа №440/8297/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Кукоба О.О., ознайомившись з матеріалами позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 09.07.2024 надійшов позов ОСОБА_1 , поданий адвокатом Поповим Артемом Олеговичем, до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2021 роки, компенсації основної відпустки за 2020, 2021 роки та грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої частиною другою статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за п`ять календарних років з урахуванням перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі №520/252/22;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2021 роки, компенсацію основної відпустки за 2020, 2021 роки та грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої частиною другою статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за п`ять календарних років з урахуванням перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі №520/252/22, з врахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Відповідно до приписів пунктів 4, 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіряючи наявність передбачених КАС України підстав для відкриття провадження у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суддя з відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановив, що ОСОБА_1 звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (справа №520/252/22) та просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу щомісячного грошового забезпечення, всіх одноразових виплат, здійснених з 29.01.2020 по 28.07.2021 року та виплат при звільненні з військової служби, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 по 28.07.2021, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, визначені відповідно до додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок позивачу щомісячного грошового забезпечення, всі одноразові виплати, здійсненні з 29.01.2020 по 28.07.2021 та виплати при звільненні з військової служби, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 по 28.07.2021, які визначити шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, визначені відповідно до додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Позовні вимоги обґрунтував тим, що він проходив військову службу у відповідача з 16.09.2016, наказом позивача виключено із списків особового складу частини.

Зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.07.2021 №146, копію якого додано до позовної заяви, суддя встановив, що цим наказом передбачено, окрім іншого, виплату позивачу у зв`язку зі звільненням з військової служби:

грошової компенсації за невикористану відпустку за 2020 рік (20 календарних діб) та за 2021 рік (15 календарних діб);

компенсації за дні невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2018-2021 роки;

одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за п`ять календарних років відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі №520/252/22 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення, всіх одноразових виплат, здійснених з 29.01.2020 по 28.07.2021 та виплат при звільненні з військової служби, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 по 28.07.2021, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020-2021 роки.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення, всіх одноразових виплат, здійснених з 29.01.2020 по 28.07.2021, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 по 28.07.2021, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020-2021 роки", на 01 січня 2020-2021 роки, відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року №704, з урахуванням виплачених сум.

Мотивуючи позовні вимоги у справі №440/8297/24 позивач зазначив, що йому були нараховані та виплачені спірні складові грошового забезпечення (компенсація відпустки, як учаснику бойових дій, за 2018-2021 роки, компенсація основної відпустки за 2020, 2021 роки, грошова допомога на оздоровлення за 2020, 2021 роки, одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за п`ять календарних років), однак їх розрахунок проведений з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 - 1762,00 грн, а не на 1 січня відповідного календарного року, у якому проведені такі виплати.

Суд звертає увагу на те, що предметом спору у справі №520/252/22, окрім іншого, були вимоги позивача про перерахунок йому всіх одноразових виплат (до яких відноситься грошова допомога на оздоровлення), а також виплат при звільненні з військової служби (до яких відносяться компенсація відпустки, як учаснику бойових дій, за 2018-2021 роки, компенсація основної відпустки за 2020, 2021 роки, одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за п`ять календарних років), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт, визначений відповідно до додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Наведене є підставою для висновку, що заявлені позивачем у справі №440/8297/24 позовні вимоги фактично вже були предметом судового розгляду у справі №520/252/22, за результатами їх розгляду Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 08.06.2022 у справі №520/252/22, що набрало законної сили 09.07.2022, позов задовольнив повністю.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2023 у справі №140/559/22 зазначив, що умовами застосування цієї підстави для відмови у відкритті провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони мають співпадати) та остаточне вирішення тотожного спору рішенням або постановою суду, ухвалою про закриття провадження в адміністративній справі, яке набрало законної сили.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 у справі №809/487/18 зазначив, що підстави позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

При заміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який уже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, або його перефразування тотожність предмета та підстав позову зберігається. Зміна (перефразування) позовних вимог, зокрема його мотивів не свідчить про зміну предмета оскарження.

У той же час, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.11.2021 у справі №640/1989/20 та від 22.12.2022 у справі №640/10879/19.

За вищевикладених обставин, суд, враховуючи, що питання перерахунку позивачу усіх складових грошового забезпечення (у т.ч., одноразових видів грошового забезпечення, а також всіх виплат при звільненні з військової служби) було предметом судового розгляду у справі №520/252/22, рішенням від 08.06.2022 у якій позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі №440/8297/24.

При цьому суд зауважує, що інше стилістичне (словесне) викладення прохальної частини позову, так само, як і доводи позивача про невиконання Військовою частиною НОМЕР_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі №520/252/22 у повному обсязі, не утворюють підстав для звернення до адміністративного суду з іншим (новим) позовом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Поряд з цим суд також звертає увагу позивача на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Як слідує зі змісту рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі №520/252/22 ОСОБА_1 , серед іншого, заявляв позовні вимоги про перерахунок всіх одноразових виплат, здійснених з 29.01.2020 по 28.07.2021, а також виплат при звільненні з військової служби.

Однак у резолютивній частині Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі №520/252/22 (зокрема, в третьому абзаці, що підлягає примусовому виконанню) відсутня вказівка суду про перерахунок та виплату позивачу виплат при звільненні з військової служби.

Наведене може свідчити про наявність підстав для ухвалення у справі №520/252/22 додаткового рішення відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 КАС України, проте не зумовлює підстав для звернення до суду з новим позовом.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 19, 170, 171, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олександр КУКОБА