Справа № 240/33342/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/33342/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

16 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ №3241 від 11.10.2023 "Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з відпустки до військової частини молодшим сержантом ОСОБА_1 ", щодо про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 щомісячної премії та додаткової винагороди за вересень 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію та додаткову винагороду за вересень 2023 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в ході службового розслідування встановлено самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 (несвоєчасне повернення з відпустки за сімейними обставинами) позивачем з 26.09.2023 без поважних причин, а всі його доводи стосовно його перебування на лікуванні в період з 25.09.2023 по 29.09.2023 не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, жодного доказу про своєчасне повідомлення командування військової частини НОМЕР_1 про перебуванні на лікуванні відсутнє. З врахуванням викладеного, відповідачем проведено службове розслідування у встановленому чинним законодавством порядку та правомірно призупинено виплату грошового забезпечення з 26.09.2023 по 30.09.2023, позбавлено премії та додаткової винагороди за вересень 2023 року.

Також відповідач наголосив на тому, що судом першої інстанції не було враховано пропуску позивачем строк звернення до суду за заявленими ним вимогами. Так, позивач повинен був дізнатись про порушення його прав щодо невиплати додаткової винагороди за вересень 2023 року не пізніше 20.10.2023. При цьому, позивач подав адміністративний позов 27.11.2023, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що на підставі відпускного квитка вибув у відпустку за сімейними обставинами з 16.09.2023 по 25.09.2023 та мав повернутись в район зосередження підрозділу 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , однак захворів на Соvid-19 у зв`язку з чим проходив лікування в період з 25.09.2023 по 29.09.2023. Стверджує, що він неодноразово надсилав засобами електронного зв`язку з застосуванням месенджеру Signal безпосередньому командиру документи, що підтверджують факт перебування на стаціонарному лікуванні у зазначені в службовому розслідуванні дні. Також оригінали та копії відповідних медичних документів було надано позивачем командуванню безпосередньо при поверненні в частину, але з незрозумілих причин дані документи відсутні в матеріалах службового розслідування.

Також позивач вказав, що подав позовну заяву у встановлений строк. Зауважив, що у справах про додаткову винагороду та грошове забезпечення осіб, що проходять публічну службу повинен застосовуватись тримісячний строк звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2022 від 28.09.2023 "Про призначення службового розслідування за фактом нез`явлення з відпустки до військової частини молодшим сержантом ОСОБА_1 " заступником командира артилерійської батареї з морально - психологічного забезпечення 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_2 було проведено службове розслідування з метою встановлення причин і умов, що сприяли нез`явленню з відпустки до військової частини НОМЕР_1 головним сержантом - командиром гармати НОМЕР_3 артилерійського взводу артилерійської батареї 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_1 , а також встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення 26.09.2023.

За результатами проведеного службового розслідування складено акт про проведення службового розслідування від 06.10.2023.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.10.2023 №3249 "Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з відпустки до військової частини до військової частини молодшим сержантом ОСОБА_3 " за порушення вимог статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що полягає в грубому порушенні військової дисципліни, а саме нез`явлення з відпустки до військової частини НОМЕР_1 з 08.00 години 26.09.2023 по 19.30 годину 30.09.2023 без поважних причин без зброї та не виконання службових обов`язків, що могло призвести до підриву бойової готовності в умовах воєнного стану, притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити "сувору догану", головному сержанту - командиру гармати 1 артилерійського взводу артилерійської батареї 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 .

Пунктом 2 зазначеного наказу вказано начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 під час нарахування виплат молодшому сержанту ОСОБА_1 не виплачувати: грошове забезпечення за дні нез`явлення з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , а саме - з 26 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року; щомісячну премію за вересень 2023 року в повному обсязі; додаткову винагороду, вказану у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 - за вересень 2023 року в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним наказом в частинi притягнення його до дисциплiнарної відповідальності у виглядi "сувора догана" та позбавлення щомісячної премії, додаткової винагороди в повному обсязі за вересень 2023 року, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що службовим розслідуванням не було достеменно з`ясовано, чи вчиняв позивач порушення військової дисципліни, а також не встановлено належним чином обставини вчиненого правопорушення, його наслідки, ступень вини військовослужбовця, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.

Також позивач звернувся до суду в межах строку встановленого законом.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду необхідно зазначити наступне.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частинами 2 та 3 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що про порушення своїх прав наказом №3241 від 11.10.2023 позивач міг дізнатись після ознайомлення із таким наказом.

Встановлено, що наказ від 11.10.2023 №3249 доведено до позивача 12.12.2023, що підтверджується підписом позивача на спірному наказі.

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, в зв`язку з постійним виконанням військовою частиною НОМЕР_1 бойового завдання та неможливістю своєчасного доведення наказів наказ командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування, доведено до позивача 14.12.2023.

Суд враховує доводи відповідача про те, що невиплату додаткової винагороди за вересень 2023 року позивач міг дізнатись не пізніше 20.10.2023. Разом з цим, дана обставина не змінює моменту з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, адже про підстави такої невиплати позивач міг дізнатись виключно з наказу №3241 від 11.10.2023.

Таким чином, доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду безпідставні та обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, наведеним статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03.99 № 551-XIV, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статей 2, 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається, у тому числі, шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно із статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, у тому числі, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Згідно із частиною 1 статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до вимог статей 83-85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений Міністерством оборони України від 21.11.17 № 608.

Пункт 2 Розділу ІІ Порядку від 21.11.17 № 608 визначає, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Порядку від 21.11.17 № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пунктів 1, 3, 8, 9 Розділу ІІІ Порядку від 21.11.17 № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Пунктом 1 Розділу ІV Порядку від 21.11.17 № 608 передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Згідно із пунктом 2 Розділу ІV Порядку від 21.11.17 № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право, у тому числі:

запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування);

отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);

з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

Згідно із пунктом 3 Розділу ІV Порядку від 21.11.17 № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно із пунктами 1, 5, 6 Розділу V Порядку від 21.11.17 № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6 Розділу VІ Порядку від 21.11.17 № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.

За зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акта службового розслідування або витяг з акта, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Акт службового розслідування разом з усіма матеріалами оформлюється окремою справою або долучається до документів відповідної номенклатурної справи.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерством оборони України від 07.06.18 № 260 (Порядок №260), грошове забезпечення не виплачується, у тому числі, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Згідно із підпунктом 1 пункту 5 розділу ХVI Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються, зокрема, за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Також, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.22 №168 на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію":

установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

За правилами пунктів 8, 14 розділу ХХХІV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, у тому числі, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Згідно матеріалів справи у ході службового розслідування встановлено, на підставі відпускного квитка №1923 від 16.09.2023 молодший сержант ОСОБА_1 вибув у відпустку за сімейними обставинами з 16.09.2023 по 25.09.2023.

Станом на 08:00 27.09.2023 позивач до району зосередження артилерійської батареї 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) не повернувся. На телефонні дзвінки відповідав, але повертатись в підрозділ відмовився, місцезнаходження невідоме.

30.09.2023 близько 19:30 позивач самостійно прибув до району зосередження артилерійської батареї 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , причину своєї відсутності не пояснив.

Позивач в період з 25.09.2023 по 29.09.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні в КНП "Барашівська багатопрофільна лікарня", де йому встановлено діагноз "Коронавірусна хвороба Covid-19. Перебіг середньої тяжкості.".

Крім того, позивач стверджує, що він неодноразово надсилав засобами електронного зв`язку з застосуванням месенджеру "Signal" безпосередньому командиру документи, що підтверджують факт перебування на стаціонарному лікуванні у зазначені в службовому розслідуванні дні, в підтвердження зазначеному надає копію скріншотів повідомлень.

Згідно зі ст.13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Відповідно до ч.2,3 п.1 ст.11 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я. Військовослужбовці щорічно проходять медичний огляд, щодо них проводяться лікувально-профілактичні заходи.

За відсутності за місцем проходження військової служби, навчальних (або перевірочних) і спеціальних зборів або за місцем проживання військовослужбовців військово-медичних закладів охорони здоров`я чи відповідних відділень або спеціального медичного обладнання, а також у невідкладних випадках медична допомога надається державними або комунальними закладами охорони здоров`я за рахунок Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Механізм надання лікувально-профілактичної допомоги, проведення санаторно-курортного лікування, військово-лікарської, лікарсько-льотної, судово-медичної, судово-психіатричної експертиз, патолого-анатомічних досліджень, забезпечення лікарськими і протезними засобами (далі - медична допомога) осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців, які проходять строкову військову службу та військову службу за контрактом, Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших військових формувань, Держспецтрансслужби, у тому числі курсантів і слухачів військово-навчальних закладів (далі - військовослужбовці) у військово-медичних закладах інших військових формувань та надання установами, закладами і підрозділами державної санітарно-епідеміологічної служби Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, СБУ, Головного управління Національної гвардії, інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування (далі - центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування) послуг щодо забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя врегульований Порядком надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затверджений постановою КМУ від 18.10.1999 № 1923.

Додатком до вказаної постанови затверджений Перелік видів захворювань і станів військовослужбовців, що потребують екстреної медичної допомоги, серед яких, зокрема, інфекційні хвороби.

Статтею 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Отже, позивач мав право звернутись до державних або комунальних закладів охорони здоров`я, однак зобов`язаний був повідомити працівників медичного закладу, що проходить військову службу та доповісти про звернення безпосередньому командиру (начальнику).

Разом з цим, відсутні докази того, що позивач дотримався вказаних вимог.

Суд першої інстанції правильно розцінив як необґрунтовані доводи позивача, про те, що він своєчасно повідомляв безпосередніх керівників, щодо перебування в період з 25.09.2023 по 29.09.2023 в інфекційному відділенні в КНП "Барашівська багатопрофільна лікарня", адже з долучених до матеріалів справи доказів, а саме скріншоту екрану (копії переписки), встановити кому позивач надсилав фото документів щодо проходження лікування неможливо, як і встановити особу одержувача та перевірити його повноваження.

30.09.2023 позивач після звершення лікування повернувся до місця несення служби.

У ході проведення службового розслідування відбирались пояснення у військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 . Згідно отриманих пояснень сержанта із матеріального забезпечення артилерійської батареї 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_4 та радіотелефоніста відділення управління командира батареї 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 встановлено, що близько 27.09.2023 близько 8.00 години в районі зосередження артилерійської батареї 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) під час перевірки наявності особового складу артилерійської батареї 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 було встановлено факт відсутності головного сержанта-командира гармати 1 взводу артилерійської батареї 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 , що не повернувся з відпустки за сімейними обставинами, куди був відправлений згідно рапорту від 16.09.2023 та мав повернутися не пізніше 26.09.2023. Пошук військовослужбовця результатів не дав. На телефонні дзвінки відповідав, але повертатись в підрозділ відмовився. Місцезнаходження не відоме. Штатна зброя військовослужбовця перебуває в районі зосередження артилерійської батареї 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 . По теперішній час в район зосередження артилерійської батареї 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець не повернувся.

Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, до повноважень адміністративних судів не віднесено питання встановлення факту підроблення документів, однак варто зазначити про сумніви щодо оригінальності підписів уповноважених осіб на бланках отримання пояснень, а саме сержанта ОСОБА_4 та солдата ОСОБА_5 , оскільки вони є ідентичними.

Виходячи із змісту правопорушення, яке ставиться позивачу у провину, при вирішенні питання про наявність у його діях складу дисциплінарного проступку обов`язково мають встановлюватись обставини щодо поважності причин самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 (несвоєчасного повернення з відпустки за сімейними обставинами).

Однак, з матеріалів службового розслідування вбачається, що при його проведенні не дотримано положень абзацу 4 пункту 2 розділу I, пункту 1 розділу II, пункту 3 розділу II, пунктів 1, 3, 8, 9 розділу III Порядку №608.

Так, під час проведення службового розслідування пояснення у позивача не відбирались, як і не складався акт про відмову позивача від надання пояснень. Також не зазначено й причини, які б перешкоджали це зробити. Не підтверджено, що позивач був повідомлений про проведення службового розслідування відносно нього, а тому він був позбавлений усіх основоположних прав, передбачених пунктом 3 розділу ІV Порядку № 608.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що службовим розслідуванням не було достеменно з`ясовано, чи вчиняв позивач порушення військової дисципліни, а також не встановлено належним чином обставини вчиненого правопорушення, його наслідки, ступень вини військовослужбовця, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення. Як наслідок, прийнятий за висновками такого службового розслідування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2023 №3249 у оскаржуваній частині є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.