Справа № 280/3395/24
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 липня 2024 року Справа № 280/3395/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29)

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення різниці в грошовому забезпеченні,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 21.03.2024 № 229 о/с, відповідно до якого майора поліції ОСОБА_1 (0085782) звільнено з посади начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області та призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області та наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 12.03.2024 № 374 в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади майора поліції ОСОБА_1 ;

поновити майора поліції ОСОБА_1 (0085782) на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області з 22.03.2024;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 різницю в грошовому забезпеченні за час вимушеного прогулу;

відповідно до статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду в частині поновлення майора поліції ОСОБА_1 (0085782) на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області з 22.03.2024 та стягнення різниці в грошовому забезпеченні за час вимушеного прогулу допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області. Разом із тим, наказом відповідача від 12.03.2024 № 374 до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, а наказом від 21.03.2024 № 229 о/с звільнено та призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області. Позивач вважає дані накази протиправними та зазначає, що при їх виданні грубо порушено вимоги щодо повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин, встановлення об`єктивної та суб`єктивної сторони складу проступку, дотримання прав особи, щодо якої проводилося службове розслідування. Також, при накладенні дисциплінарного стягнення на позивача не враховано його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації та належне виконання службових обов`язків, бездоганна службова характеристика. На підставі викладеного вказує, що спірні накази підлягають скасуванню. При цьому, скасування даних наказів є підставою для поновлення позивача на посаді, яку він обіймав перед звільненням. Крім того вказує, що має право на стягнення з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області різниці в грошовому забезпеченні за час вимушеного прогулу. З урахуванням вищевикладеного просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.04.2024 відкрито провадження у справі № 280/3395/24; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві (вх. від 06.05.2024 № 21784) посилається на те, що ОСОБА_1 звільнено з посади за скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог пункту 1 частини 3 статті 1, пункту 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та своєї посадової інструкції (функціональних обов`язків), що виразилось у невжитті достатніх профілактичних заходів щодо зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглим ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, із урахуванням вимог підпункту 2 пункту 1 наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507. Зазначає, що відповідно до посадової інструкції позивача він відповідає за дотримання вимог законодавства, а також виконавської, службової та транспортної дисципліни і законності як особисто, так і підлеглими. Посилання позивача у позовній заяві не спростовують того факту, що підлеглою особою позивача ОСОБА_2 допущено дисциплінарний проступок у виді керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а це в свою чергу свідчить про те, що позивачем не вжиті достатні профілактичні заходи щодо своєчасного запобігання цьому факту порушення службової дисципліни, що призвело до надзвичайної події. З урахуванням викладеного просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 працював в органах поліції на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 26.02.2024 до керівництва ГУНП в Запорізькій області надійшла доповідна записка (вих. № 222/35/01-2024) УГІ ГУНП в Запорізькій області про факт складання 25.02.2024 адміністративних матеріалів за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно оперуповноваженого СКП ВнП № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3

Того ж дня, 26.02.2024 за вказаним фактом, згідно з наказом ГУНП в Запорізькій області № 238, призначено службове розслідування відносно ОСОБА_2 та його безпосереднього керівника - начальника СКП ВнП № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_1 , якого на час проведення службового розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків.

11.03.2024 складено та затверджено (№ 296/01/35-2024) Висновок службового розслідування, проведеного за фактами можливих порушень службової дисципліни оперуповноваженим СКП ВнП № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та окремими поліцейськими ВнП № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, що призвели до складання відносно нього адміністративних матеріалів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що згідно зі службовою документацією ВнП № 1 (графік чергувань, книга нарядів) ОСОБА_2 24 та 25 лютого 2024 року на чергуваннях не перебував. 24.02.2024 робочий день у ОСОБА_2 тривав до 18.00. Наступний робочий день мав розпочатись о 09.00 26.02.2024.

ОСОБА_4 має діюче посвідчення водія категорії «В» серії НОМЕР_1 , видане 14.07.2022.

Так, 25.02.2024 о 00.32 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гончара, 121 нарядом УПП в Запорізькій області ДПП НПУ «Хижак-501» (далі - наряд УПП) у складі інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 рядового поліції ОСОБА_6 зупинено автомобіль «Toyota Yaris», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 (перебував поза службою, у цивільному одязі, без зброї), у зв`язку із рухом під час комендантської години. Під час розмови поліцейських УПП з ОСОБА_2 , в останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти на місці огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820», на що ОСОБА_2 погодився. За результатами огляду отримано позитивний результат - 1,17 проміле.

Після цього поліцейськими УПП відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 886348 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Опитаний під час службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що в його підпорядкуванні на посаді оперуповноваженого СКП ВнП № 1 працює старший лейтенант поліції ОСОБА_2 25.02.2024 на момент зупинки поліцейськими УПП він перебував поза службою. ОСОБА_2 особистого транспорту не має. Раніше інформації про керування ОСОБА_2 транспортними засобами у стані (з ознакам) сп`яніння йому ( ОСОБА_1 ) не надходило. За фактом надзвичайної події за участю ОСОБА_2 на місце складання адміністративного матеріалу виїжджав відповідальний по ВнП № 1 капітан поліції ОСОБА_8 . Особисто він ( ОСОБА_1 ) на місце складання адміністративного матеріалу не виїжджав, оскільки не мав транспортного засобу. Він ( ОСОБА_1 ) постійно всім підлеглим працівникам доводить інформацію про надзвичайні події за участю особового складу, а також вимоги наказів МВС України та НП України, в тому числі, щодо безумовного дотримання транспортної дисципліни, заборони керування транспортними засобами у стані або з ознаками сп`яніння.

Відповідно до посадових інструкцій (функціональних обов`язків) ОСОБА_1 , він, зокрема:

у межах наданих йому повноважень, здійснює керівництво і несе відповідальність за результати роботи СКП ВнП № 1;

несе персональну відповідальність за результати роботи особового складу, виконавську та службову дисципліну, тощо;

проводить індивідуально-виховну роботу з підлеглими, здійснює практичні заходи щодо зміцнення дисципліни та законності;

відповідає за дотримання особисто та підлеглими службової, виконавської, транспортної дисципліни.

Відповідно до пункту 4 Висновку службового розслідування, затвердженого 11.03.2024 начальником ГУНП в Запорізькій області, за скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог пункту 1 частини 3 статті 1, пункту 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УІІІ (зі змінами, внесеними Законам України від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ), пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та своєї посадової інструкції (функціональних обов`язків), що виразилось у невжитті достатніх профілактичних заходів щодо зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглим ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, із урахуванням вимог підпункту 2 пункту 1 наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507, вирішено застосувати до начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_1 (0085782) дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

12.03.2024 ГУНП в Запорізькій області видано наказ № 374 «Про застосування дисциплінарних стягнень», яким до начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_1 (0085782) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади (п. 2 наказу).

21.03.2024 ГУНП в Запорізькій області видано наказ № 229 о/с «По особовому складу», відповідно до якого наказано на підставі пункту 3 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 (0085782) призначити оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, увільнивши його з посади начальника цього сектору, як виконання накладеного дисциплінарного стягнення звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

ОСОБА_1 , не погодившись з правомірністю застосування дисциплінарного стягнення та звільнення його з посади, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною першою статті 1 Закону № 580-VIII визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом третім частини 1 статті 65 Закону № 580-VIII визначено, що переміщення поліцейських здійснюється: на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський, зокрема, як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут: у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Пунктами першим, третім, шостим, одинадцятим частини третьої статті першої Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до визначення, наданого статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як, зокрема, звільнення з посади.

Порядок проведення службового розслідування врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Так, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (ч. 1 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

За правилами, встановленими частинами першою, сьомою статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Аналогічні приписи містить і Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, яким визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

У справі, що розглядається, спірні накази видані у зв`язку із невжиттям ОСОБА_1 достатніх профілактичних заходів щодо зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлегим ОСОБА_2 дисциплінарного проступку.

Дійсно, позивач, як начальник сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, є відповідальною особою за дотримання підлеглими службової, виконавської, транспортної дисципліни.

Проте, застосовуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.11.2019 у справі № 804/2828/16, суд зауважує, що такого факту як підлеглість не достатньо для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади.

Натомість, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого КАС України поеладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, повинен довести вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

В той же час, жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 не вживав достатніх профілактичних заходів щодо зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлегим ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, суду не надано.

При цьому, позивачем до позовної заяви долучено протоколи оперативних нарад від 15.05.2023 № 75, від 13.06.2023 № 95, від 26.06.2023 № 119, від 20.07.2023 № 115, від 12.08.2023 № 129, від 30.09.2023 № 162, від 28.10.2023 № 182, від 25.11.2023 № 200, від 14.12.2023 № 211, від 05.01.2024 № 5, від 21.02.2024 № 42, відповідно до яких особовому складу, в т.ч. і ОСОБА_2 (під особистий підпис) доводилася інформація щодо недопущення керування транспортним засобом у стані сп`яніння, недопущення фактів порушення Правил дорожнього руху, попередження надзвичайних подій.

В ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 надавав пояснення про те, що він постійно всім підлеглим працівникам доводить інформацію про надзвичайні події за участю особового складу, а також вимоги наказів МВС України та НП України, в тому числі, щодо безумовного дотримання транспортної дисципліни, заборони керування транспортними засобами у стані або з ознаками сп`яніння.

Проте, відповідач при винесенні оскаржуваних наказів не взяв до уваги зазначені доводи позивача та не надав оцінку протоколам оперативних нарад.

Більш того, зазначаючи про невжиття позивачем достатніх профілактичних заходів, відповідач не вказує, у чому саме полягає така недостатність; які заходи є достатніми для попередження подібних випадків; чому проведення щомісячних оперативних нарад він вважає недостатнім і як часто на його думку, слід їх проводити.

Частиною 2 статті 2 КАС України установлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Суд вважає, що оскаржувані у цій справі накази не відповідають вимогам, які висуваються до акта інивідуальної дії, оскільки винесені необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також не містять належної мотивації та конкретних підстав їх прийняття відносно позивача. При цьому, суд враховує, що відповідач не довів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, тобто вчинення ним протиправної винної дії чи допущення бездіяльності.

Наведене зумовлює висновок суду про наявність підстав для визнання протиправними та скасування наказу відповідача від 12.03.2024 № 374 «Про застосування дисциплінарних стягнень» в частині, якою до начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_1 (0085782) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади та наказу від 21.03.2024 № 229 о/с «По особовому складу».

Згідно із частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі «Волков проти України», звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді як способу відновлення порушених прав, зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами.

Отже, скасування вищезазначених наказів є підставою для поновлення позивача на попередній посаді, в даному випадку на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Іншого способу порушеного права у спорах про незаконне звільнення, крім поновлення на посаді відповідного органу (установи, підприємства, організації), КЗпП України не передбачає.

Слід зазначити, що за правилами частин 1, 2 статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі Наказ №260).

Пунктом 3 Наказу № 260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. (п. 11 Наказу № 260).

Однак, Законом № 580-VIII та Наказом № 260 не врегульовано питання виплати поліцейському, при винесенні рішення про поновлення на посаді, різниці в грошовому забезпеченні за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Між тим, частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством не врегульовано спірне питання, суд дійшов висновку про можливість застосування норм статті 235 КЗпП України як таких, що є загальними.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач з 22.03.2024 по 15.07.2024 включно (день ухвалення даного судового рішення) перебував на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка є нижчою, ніж посада начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області та, відповідно, нижчеоплачуваною.

За таких обставин, враховуючи норми статті 235 КЗпП України, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд доходить висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу різницю в грошовому забезпеченні за період з 22.03.2024 по 15.07.2024 включно у зв`язку з поновленням на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

При цьоиму, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 різниці в грошовому забезпеченні за час вимушеного прогулу, оскільки стягненню підлягають нараховані, проте не виплачені суми. Однак, в даному випадку нарахування різниці в грошовому забезпеченні не здійснювалося.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області слід звернути до негайного виконання.

Водночас, різниця в грошовому забезпеченні за час вимушеного прогулу не стягується, а відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити зазначену різницю, отже в даній частині судове рішення до негайного виконання не допускається.

Позивача звільнено від сплати судового збору в силу приписів пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як позивача у справі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 12.03.2024 № 374 «Про застосування дисциплінарних стягнень» в частині, якою до начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_1 (0085782) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 21.03.2024 № 229 о/с «По особовому складу».

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області з 22.03.2024.

5. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Апухтіна Дмитра, 29; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) різницю в грошовому забезпеченні за період з 22.03.2024 по 15.07.2024 включно у зв`язку з поновленням на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 15.07.2024.

Суддя Ю.П. Бойченко