Справа № 620/5373/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року Чернігів Справа № 620/5373/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за час перебування у період з 11 січня 2023 року (включно) по 09 лютого 2023 року (включно) у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (довідкою) військово-лікарської комісії закладу охорони здоров`я військової частини НОМЕР_1 № 44 від 05.01.2023 у розмірі 100000 грн. пропорційно із розрахунку на відповідний місяць;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, у розмірі 100000 грн. пропорційно в розрахунку на відповідний місяць за період з 11 січня 2023 року (включно) по 09 лютого 2023 року (включно), з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виплатив додаткової винагороди за період з 11.01.2023 по 09.02.2023, яку позивач мав би отримати у зв`язку з перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Суд ухвалою від 15.05.2024 поновив позивачу строк звернення до суду та відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

У встановлений ухвалою суду строк відповідачем подано відзив на позов, в якому останній проти позову заперечує та просить у задоволенні вимог відмовити. Зазначає, що відповідно до наказу від 11.01.2023 №12 значиться, що позивач вибув на лікування, однак підтверджуючих документів, де проходив лікування (виписки, довідки тощо) позивачем за вказаний період до позову не додано. Що у свою чергу свідчить про необгрунтовність позовних вимог. Отже, за відсутності відповідних документів (наказів, витягів, довідок) зі змісту яких можна встановити факт перебування за вказаний період у відпустці для лікування позивача, ІНФОРМАЦІЯ_3 не порушено прав позивача та не допущено протиправної поведінки.

Представником позивача подано відповідьна відзив, в якій він наголошує, що не зазначення командиром військової частини дати прибуття солдата ОСОБА_1 з відпустки за станом здоров`я не залежало від позивача, було зумовлено розформуванням військової частини та направленням його на повторне проходження ВЛК за місцем проведення відпустки, а тому даний факт не повинен впливати на право позивача на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

10.10.2022 ОСОБА_1 отримав травму закритий перелом під час мінометного обстрілу, РОП «ВУЛКАН» в районі н.п. Одрадівка, Донецької області, зі сторони збройних сил російської федерації, під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми від 23.02.2023 №619 Військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 17.03.2023 №1867 травма отримана ОСОБА_1 10.10.2023, пов`язана із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні та за цей період отримав додаткову грошову винагороду у розмірі до 100000,00 грн. (листопад, грудень 2022 року), у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що підтверджується довідкою про нараховане грошове забезпечення від 12.03.2024 №5/45340/0.

Відповідно до висновку (довідки) військово-лікарської комісії закладу охорони здоров`я Військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 №44, ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я 30 календарних днів, за ступенем тяжкості травма «тяжка».

Позивач звернувся з заявою до відповідача, на фінансовому забезпеченні якого перебуває Військова частина НОМЕР_2 , про виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100000,00 грн за період перебування у відпустці з 11.01.2023 по 09.02.2023 за станом здоров`я, надавши Архівну довідку ГДА Міністерства оборони України від 13.11.2023 №309.

Відповідно до Архівної довідки ГДА Міністерства оборони України від 13.11.2023 №309 ОСОБА_1 , в наказі командира Військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) АДРЕСА_1 , від 11.01.2023 № 12, значиться:

«3. Вважати такими, що вибули:

На лікування:

…Солдат ОСОБА_1 , гранатометник… стрілецького відділення… стрілецького взводу… стрілецької роти (на 30 діб рішення ВЛК №3120 №44 від 05.01.2023)…

Вважати, що прибули:

…Солдат ОСОБА_1 , гранатометник… стрілецького відділення… стрілецького взводу… стрілецької роти…

Підстава: доповідь, рапорт начальника медичної служби-начальника медичного пункту капітана ОСОБА_2 (копія Архівної довідки надається - оригінал знаходиться у позивача).

Як вбачається з листа відповідача від 04.01.2024 №2/24-к, підстави для виплати додаткової грошової винагороди за час перебування у відпустці у зв`язку з лікуванням в період з 11.01.2023 по 09.02.2023 відсутні, оскільки відсутні відомості про прибуття з лікування ОСОБА_1 , що унеможливлює визначити строки перебування у відпустці за станом здоров`я.

ОСОБА_1 зазначає, що після проходження стаціонарного лікування відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 05.01.2023 №44 звернувся до командира з письмовим рапортом про надання йому відпустки за станом здоров`я і така відпустка йому була надана, що узгоджується з Архівною довідкою ГДА Міністерства оборони України від 13.11.2023 №309.

В подальшому до закінчення відпустки за станом здоров`я, ОСОБА_1 звернувся до військового командира та до начальника медичного пункту. За погодженням з військовим командиром, 06.02.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 було видано направлення солдату Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 на медичний огляд ВЛК.

Відповідно до виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 902/160 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я Військової частини НОМЕР_1 в період з 15.02.2023 по 24.02.2023.

Таким чином, позивач вважає бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є правонаступником військової частини НОМЕР_2 у не нарахуванні додаткової грошової винагороду у розмірі до 100000,00 грн. за період перебування позивача у відпустці за станом здоров`я, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», протиправною, у зв`язку із чим звертається до адміністративного суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення військовослужбовця повинна виплачуватись додаткова винагорода у розмірі, передбаченому постановою КМУ №168.

Суд звертає увагу, що відповідно до положень ст.9 Закону України №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до п.11 ст. 10-1 вказаного Закону військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

При цьому, Закон №2011-XII не містить умов, за якими військовослужбовцю може бути відмовлено у наданні відпустки для лікування на підставі висновку військово-лікарської комісії, а отже положення зазначеної норми є імперативними.

Як вбачається з доданих позивачем документів, відповідно до висновку (довідки) військово-лікарської комісії закладу охорони здоров`я Військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 №44, ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я 30 календарних днів, за ступенем тяжкості травма «тяжка».

Так, принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Так, Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини) [14]. Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування.

У справі «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).

Також у рішенні в справі «The Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Суд зазначає, що Архівною довідкою ГДА Міністерства оборони України від 13.11.2023 №309 підтверджується як факт надання йому відпустки для лікування на 30 діб за рішенням ВЛК А3120 від 05.01.2023 №44 (пункт 3 наказу командира ВЧ НОМЕР_2 ), так і факт його прибуття до військової частини з відпустки за станом здоров`я (пункт 4 наказу командира ВЧ НОМЕР_2 ).

При цьому, не зазначення командиром військової частини дати прибуття солдату ОСОБА_1 з відпустки за станом здоров`я не може мати негативні наслідки для позивача, і не може впливати на його особисті права, оскільки матеріалами справи підтверджується факт отримання ним травми пов`язаної саме із захистом Батьківщини, тяжкості цієї травми за висновком ВЛК та потреби у відпустці за станом здоров`я 30 календарних днів.

А отже, бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу додаткової винагороди за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії є протиправною, а вимоги позивача обгрунтованими та такими, та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за час перебування у період з 11.01.2023 по 09.02.2023 у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (довідкою) військово-лікарської комісії закладу охорони здоров`я військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 №44 у розмірі 100000 грн пропорційно із розрахунку на відповідний місяць.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн. пропорційно в розрахунку на відповідний місяць за період з 11.01.2023 по 09.02.2023, з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, ).

Повне рішення суду складено 15.07.2024.

Суддя Л.О. Житняк