Справа № 420/22370/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/22370/23

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Великомихайлівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великомихайлівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

25 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправними дії Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні змін до актового запису про шлюб №35 від 28.12.1991 року, складеного виконавчим комітетом Цебриковської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області щодо зміни прізвища наречених;

- зобов`язати Великомихайлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про шлюб №35 від 28.12.1991 року, складеного виконавчим комітетом Цебриковської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, а саме: змінити прізвище нареченого до і після державної реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 » та прізвище нареченої після державної реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ».

В обґрунтування позову зазначено, що Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) представнику позивачки було відмовлено у повторній видачі свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 з підстав наявності розбіжностей між даними в акті цивільного стану та паспорту позивачки. У зв`язку із цим до відповідача була подана заява про внесення змін до вказаного актового запису про шлюб. Однак, як стверджує сторона позивача, відповідач надав відповідь, якою проінформував про неможливість прийняти заяву про внесення змін до актового запису про укладення шлюбу позивачки.

Вказані обставини і стали підставою звернення до суду із даним позовом, оскільки за переконанням сторони позивача такі дії відповідача є протиправними з тих підстав, що відповідач взагалі не навів будь-яких обґрунтованих причин неможливості внесення змін до актового запису про шлюб. При цьому сторона позивача доводить, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач частково заперечував проти задоволення позову, зазначаючи у відзиві на позовну заяву, що відмова про внесення змін до актового запису є законною та обґрунтованою, надана без порушення вимог чинного законодавства України, а відтак у задоволені цих позовних вимог слід відмовити.

Водночас відповідач вказав, що питання стосовно виправлення прізвища в актовому записі про шлюб може бути вирішено тільки в судовому порядку та відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог у цій частині.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні змін до актового запису про шлюб №35 від 28.12.1991 року, складеного виконавчим комітетом Цебриковської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області щодо зміни прізвища наречених.

Зобов`язано Велимихайлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () внести зміни до актового запису про шлюб №35 від 28.12.1991 року, складеного виконавчим комітетом Цебриковської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, а саме: змінити прізвище нареченого до і після державної реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » (російською мова) на « ОСОБА_2 » (російською мовою) та прізвище нареченої після державної реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » (російською мовою) на « ОСОБА_2 » (російською мовою).

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Зокрема, апелянт зазначає, що на день звернення позивачки про внесення змін до актового запису встановити правильність написання прізвища не вбачалося за можливим, оскільки до відповідача звертався неналежний заявник, яким би мав бути носій родового прізвища та у даних спірних правовідносинах таким суб`єктом виступає чоловік позивачки.

Поряд з цим, з посиланням на Словник власних імен людей апелянт доводить, що російське «и» передається через українське «и» у суфіксах ик прізвищ, що мають спільні корені з відповідними словами української мови. Отже, правопис прізвища чоловіка позивачки російською мовою та українською є « ОСОБА_2 ».

Крім того, апелянт наголошує, що при розгляді справи судом першої інстанції не було всебічно та повно досліджено обставини справи, а саме не було з`ясовано, яке відношення до правопису оспорюваного прізвища має позивачка чи є вона належним заявником у вирішенні та оспорюванні порушеного питання чи підлягає воно виправленню. Суд не витребовував жодного архівного актового запису цивільного стану (свідоцтво про народження чоловіка позивачки, свідоцтва про шлюб, в тому числі і батьків чоловіка, їх смерті) які б дали можливість всебічно дослідити предмет позову, а саме правопис прізвища.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

21 червня 2023 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на усне звернення адвоката ОСОБА_3 про повторну видачу свідоцтва про шлюб повідомлено, що у зв`язку з розбіжностями у актовому записі про шлюб та у паспорті громадянина України з питання внесення змін рекомендовано звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання ОСОБА_1 або вирішувати дане питання по суті у судовому порядку (а.с. 13).

27 червня 2023 року представником позивачки адвокатом Верховець К.С. до голови Цебриківської громади Одеської області подано звернення стосовно внесення змін до актового запису про шлюб № 35 від 28.12.1991 року, складеного виконавчим комітетом Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, змінивши в розділі «Відомості про чоловіка» прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », у розділі «Відомості про дружину» з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 » (а.с. 14, 15).

Листом № 725/02-15 від 21 липня 2023 року Цебриківська селищна рада Роздільнянського району Одеської області надано відповідь, в якій зазначено, що в Цебриківській селищній раді відсутні архівні матеріали щодо актових записів про шлюб, тому внести зміни до актового запису про шлюб № 35 від 28.12.1991 року складеного виконавчим комітетом Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області неможливо та рекомендовано звернутися до Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області (а.с. 16).

24 липня 2023 року представником позивачки адвокатом Верховець К.С. подано звернення до Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області щодо внесення змін до актового запису про шлюб № 35 від 28.12.1991 року, складеного виконавчим комітетом Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, змінивши в розділі «Відомості про чоловіка» прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », у розділі «Відомості про дружину» з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 » (а.с. 17, 18).

28 липня 2023 року Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області надано лист № 644/24.26-19 в якому зазначено, що прийняти заяву від 24 липня 2023 року про внесення змін не можливо (а.с. 19-20).

Не погодившись з наданою відповіддю, вважаючи її протиправною, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Цебриківською селищною радою Великомихайлівського району Одеської області при складанні актового запису про укладення шлюбу № 35 від 28.12.1991 р. допущено граматичну помилку у прізвищі нареченого.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України (далі Правила № 96/5).

Частиною 1 статті 6 Закону № 2398-VІ передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону № 2398-VІ, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація, що міститься в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів передбачений статтею 22 Закону № 2398-VІ та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України.

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VІ, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.6 Правил № 96/5, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються:

- свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні;

- інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

За змістом п. 2.12 Правил № 96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно із п.п. 2.13.2 п. 2.13 Правил № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Як передбачено підпунктом 2.15.9 пункту 2.15 Правил № 96/5, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається: якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Відповідно до підпункту 2.16.14 пункту 2.16 Правил № 96/5 на підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану про виправлення помилок, доповнення запису відомостями тощо виправляються або доповнюються відповідні відомості в актових записах, які зазначено у висновку.

Пунктами 2.18 Правил № 96/5 визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу.

Отже, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості) особа має право звернути з відповідною заявою для внесення зміни до актового запису цивільного стану.

Відповідно до обставин даної справи, в актовому записі Цебриковської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області про укладення шлюбу № 35 від 28.12.1991 року вказано прізвище чоловіка (далі російською) « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », прізвище дружини (позивачки) (далі російською) « ОСОБА_5 (до заключения брака) ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 41).

08 листопада 2004 року Великомихалівським РВ УМВС в Одеській області видано паспорт НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , російською « ОСОБА_6 », в якому на сторінці 10 зазначені відомості про сімейний стан та відображено про укладення шлюбу з ОСОБА_7 . (а.с. 7-11).

Відповідно до актового запису про народження №21 від 25.08.1964 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився (далі російською) « ОСОБА_4 », місце народження с. Кармалюковка, Балтського району, Одеської області. Батьки: (далі російською) « ОСОБА_8 , ОСОБА_9 » (а.с.88).

Згідно паспорту для виїзду за кордон НОМЕР_2 , який виданий 16 січня 2019 року судом апеляційної інстанції встановлено, що його видано ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 54).

У свідоцтві про народження ОСОБА_10 (серія НОМЕР_3 ) в графах батьки зазначено: мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_7 (а.с. 46).

У своїй сукупності наявні в матеріалах справи докази засвідчують те, що розбіжність в написанні прізвищ позивачки та її чоловіка в актовому запису про укладення шлюбу є виключно граматичною помилкою.

Отже, надаючи оцінку зібраним доказам по справі, судова колегія вважає обґрунтованими доводи сторони позивача, з якими вірно погодився суд першої інстанції про те, що дії Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області щодо відмови у задоволенні заяви про внесення змін до актового запису є протиправною.

Доводи апелянта про те, що із заявою про внесення змін до актового запису про укладення шлюбу мав би звернутися чоловік позивачки як носій родового прізвища судова колегія відхиляє, оскільки це суперечить вимогам п. 2.5. Розділу ІІ Правил № 96/5, за яким заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається особою щодо якої складено актовий запис. Враховуючи те, що актовий запис про укладення шлюбу № 35 від 28.12.1991 року укладений в тому числі і щодо позивачки, то подання ОСОБА_1 заяви про внесення змін дає підстави для висновку, що заявник у даному випадку є належним.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на Словник власних імен людей, оскільки ним визначено правила перекладу прізвищ. Водночас, внесення відомостей до актового запису Цебриковської селищної ради, Великомихайлівського району, Одеської області про укладення шлюбу № 35 від 28.12.1991 року відбувалось російською мовою. За встановлених обставин даної справи написання прізвища чоловіка позивачки російською « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_2 », тобто відомості до актового запису були внесені з помилковим написанням прізвищ подружжя.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на це суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за таких обставин виявлена помилка у написанні прізвищ повинна бути усунута органом державної реєстрації актів цивільного стану у спосіб внесення відповідних змін до актового запису, адже з наявних доказів у справі однозначно вбачається наявність граматичних помилок у написані прізвищ подружжя.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 30 серпня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянсьокму районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко