Справа № 600/2916/24-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

16 липня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/2916/24-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Маренич І.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за періоди з 01.10.2022 по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 по 30.11.2022 року; з 01.12.2022 по 31.12.2022 року; з 01.01.2023 по 20.01.2023 року, з урахуванням фактично сплачених сум.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за періоди з 01.10.2022 по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 по 30.11.2022 року; з 01.12.2022 по 31.12.2022 року; з 01.01.2023 по 20.01.2023 року, з урахуванням фактично сплачених сум.

Ухвалою суду від 08.07.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали.

Для усунення недоліків позовної заяви запропоновано позивачу подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин такого пропуску.

Залишаючи позовну заяву без руху та пропонуючи позивачу подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин такого пропуску, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Спеціальним законодавством, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Як вже зазначено вище, спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Так, строк звернення до суду з позовом про стягнення належної працівнику заробітної плати закріплено ст.233 КЗпП України.

Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Таким чином, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Так, позивачем оскаржується дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу з 01.10.2022 по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 по 30.11.2022 року; з 01.12.2022 по 31.12.2022 року; з 01.01.2023 по 20.01.2023 року додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Так в матеріалах справи наявна довідка, видана командиром ВЧ НОМЕР_2 від 20.01.2023 року №4383 про те що ОСОБА_1 , приймав участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 01.10.2022 по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 по 30.11.2022 року; з 01.12.2022 по 31.12.2022 року; з 01.01.2023 по 20.01.2023 року.

21.11.2023 адвокат Мандрик В.В. звертався в інтересах позивача до ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. на що було отримано відповідь від 23.11.2023 р.

Таким чином, позивачу було відомо щодо розміру недоплаченого грошового забезпечення (додаткової грошової винагороди).

Відтак, враховуючи викладене вище, позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з даним позовом, який, з урахуванням відповіді на заяву представника позивача закінчився 24.02.2024 року.

З поміж - іншого, судом було встановлено, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався саме на те, що про неотримані ним виплати зазначено у відповіді на адвокатський запит від 23.11.2023 р.

Із зазначеного слідує, що позивач саме з відповіді на адвокатський запит знав про недоплату додаткової грошової винагороди.

Однак з даним позовом позивач звернувся до суду лише 04.07.2024, тобто за межами тримісячного строку звернення до суду, який тривав до 24.02.2024.

При цьому, судом була надана оцінка доказів пропуску строків звернення.

Представник позивача звертав увагу, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , та втратив можливість вільно переміщуватись територією України та не мав можливості своєчасно скористатись правовою допомогою, оскільки не міг покинути територію військової частини, а пізніше зону бойових дій.

Водночас в матеріалах справи наявний ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №Б/Н від 30.06.2023 р.

Суд не прийняв до уваги заяву про поновлення строків звернення, оскільки позивачу у вказаний період надавалась правнича допомога позивачу адвокатом Мандриком Владиславом Володимировичем.

Більше того, представник позивача 21.11.2023 р. звертався до ВЧ НОМЕР_1 з заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. на що було отримано відповідь від 23.11.2023 р.

Так, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 08.07.2024 представником позивача подано до суду заяву, в якій просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий строк.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача посилався на те, що запровадження воєнного стану, повинно враховуватись при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться у прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

Вказував, що у зв`язку з відсутністю вільного переміщення територією України не мав можливості своєчасно скористатись своїм правом на оскарження рішення.

Указане, на думку представника позивача, свідчить про поважність пропуску строку звернення до суду.

Розглянувши вказану заяву та перевіривши додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Суд звертає повторно увагу, що про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. позивач дізнався 23.11.2023 р.

Так, представником військової частини НОМЕР_1 надано заперечення на клопотання. В обґрунтування вказано клопотання зазначив наступне.

Так, позивач дійсно проходить службу в лавах Державної прикордонної служби України. Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 23.06.2024 №561-ОС «Про особовий склад» призначений на посаду інспектора прикордонної служби 2 другого відділу прикордонної служби першої прикордонної комендатури швидкого реагування.

Проте, позивач постійно не залучений до виконання завдань.

30.04.2023 військова частина НОМЕР_3 виключена зі складу сил ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та вибула в межі населеного пункту Черкаси з метою реалізації заходів із переформування НОМЕР_4 прикордонного загону та створення на його базі прикордонного загону з підвищеною бойовою спроможністю для подальшого виконання завдань визначених відповідними розпорядження в межах ділянки відповідальності.

Тобто, з 30.04.2023 всі військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 вибули за межі Донецької та Луганської областей. Місце тимчасової дислокації визначено місто Черкаси.

Згідно наказу начальника загону від 03.05.2023 №116-ВВ "Про особовий склад" позивач перебував у відпустці за сімейними обставинами в Івано-Франківській області, з 04.05.23 по 16.05.2023, до виконання службових обов`язків приступив 17.05.2023.

Згідно наказу начальника загону від 17.07.2023 №189-ВВ "Про особовий склад" позивач вибув в службове відрядження до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, з 16.07.2023 по 17.08.2023.

Згідно наказу начальника загону від 23.08.2023 №207-ВВ "Про особовий склад" позивач перебував у щорічній відпустці в Чернівецькій області, з 31.08.2023, до виконання службових обов`язків приступив 17.09.2023.

Згідно наказу начальника загону від 25.11.2023 №303-ВВ "Про особовий склад" позивач перебував у щорічній відпустці в Чернівецькій області, з 01.12.2023, до виконання службових обов`язків приступив 18.12.2023.

Таким чином, позивач перебуваючи у відпусках мав змогу самостійно або за допомогою адвоката засобами поштового зв`язку або електронною поштою звернутися до суду.

Вказані накази наявні в матеріалах справи.

Окрім того, суд наголошує, що в матеріалах справи наявний ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №Б/Н від 30.06.2023 р.

Так, представник позивача звертався з адвокатським запитом до відповідача, на що було отримано відповідь на запит 23.11.2023.

Вказане підтверджує обізнаність позивача, та відповідно його представника, про порушення його прав, за захистом яких і звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що надіслання вказаного адвокатського запиту представником позивача не змінює та не продовжує строки звернення до адміністративного суду, а також не змінює дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, оскільки, як зазначалось вище, про всі належні виплати додаткової грошової винагороди помісячно, позивачу та його представнику відомо з 23.11.2023 року.

Окрім того, суд враховує, що з 30.04.2023 всі військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 вибули за межі Донецької та Луганської областей. Місце тимчасової дислокації визначено місто Черкаси. Також матеріалами справи підтверджено, що позивач з 04.05.2023 по 16.05.2023, з 31.08.2023 по 16.09.2023, з 01.12.2023 по 17.12.2023 позивач перебував у щорічних основних відпустках.

Отже твердження представника позивача щодо відсутності можливості вільно переміщуватись територією України суд оцінює критично.

Відтак, суд вважає, що у поданій представником позивача заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду та не надано на підтвердження указаного жодних належних та допустимих доказів.

Суд наголошує, що поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Із змісту доводів, наведених представником позивача в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, не вбачається обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права позивача на своєчасне звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, а вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду суд визнає неповажними.

Крім цього, варто зазначити, що із заявою про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви, позивач, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, до суду не звертався.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Мандрик Владислав Володимирович до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльністю та зобов`язання вчинити дії.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

3. Роз`яснити, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя І.В. Маренич