Справа № 360/133/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року справа №360/133/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 360/133/24 (головуючий І інстанції Кисельова Є.О.) за позовом адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 15.06.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону № 2262, починаючи 15.06.2019.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року позов залишений без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі та вирішено, що питання стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду з позовною заявою буде вирішено судом після оцінки обставин (фактів), якими обґрунтована заява позивача про поновлення строку звернення до суду в сукупності з доказами, наданими відповідачем та після з`ясування позиції останнього з даного питання.

Позивачем на виконання ухвали суду надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що підстави припинення нарахування та виплати відповідачем пенсії позивачу стали відомі лише у серпні 2023 року з листа ПФУ від 22.08.2023, наданим на адвокатський запит.

Саме з цього листа позивач дізнався про причини припинення виплати пенсії та своє право і можливість відновити нарахування та виплату йому пенсії у разі підтвердження наявності підстав, передбачених абз. 3 ст. 2 Закону № 2262 (проходження служби у службі цивільного захисту за контрактом під час дії особливого періоду).

Позивач є особою, необізнаною в цих питаннях, тому до отримання листа, тобто до 22.08.2023, не знав про причини припинення нарахування йому пенсії з боку ПФУ та не мав підстав вважати, що його права в цій частині були безпідставно порушені відповідачем з 15.06.2019 та продовжують порушуватись до сьогоднішнього дня.

Займатись з`ясуванням цього питання до літа 2023 позивач не міг з об`єктивних причин: запровадженням на території України воєнного стану (позивач є ВПО, проживає у місті Харкові, в якому з початку військової агресії та до сьогоднішнього дня зберігається складна ситуація: обстріли, відсутність електроенергії, постійні тривоги), що вплинуло на можливість позивача вирішувати проблемні питання юридичного характеру, пов`язані із нарахуванням та виплатою йому пенсії.

До 24.02.2022 в Україні було запроваджено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Крім того, порушення прав позивача з боку пенсійного органу є триваючим: виникло з 15.06.2019 та діє до сьогоднішнього дня, оскільки позивач має право із зазначеної дати на отримання щомісячної пенсії відповідно до Закону № 2262.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду з підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Не погодившись з судовим рішенням, адвокат позивача звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.

Обгрунтування апеляційної скарги.

В разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов може бути подано без обмеження будь-яким строком щодо виплат сум пенсії за минулий час.

В даному випадку припинення нарахування та виплати пенсії позивачу сталося з вини пенсійного органу, оскільки нарахування та виплата пенсії в разі укладення особою нового контракту на проходження служби в органах та підрозділах цивільного захисту під час дії особового періоду на строк до його закінчення або до дня звільнення не припиняється, оскільки відповідно до Закону № 2262 така служба фактично прирівнюється до військової служби.

Також суд першої інстанції не врахував положення ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

31.01.2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 15.06.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону № 2262, починаючи 15.06.2019.

В обгрунтування позову зазначив, що з 15.06.2019 відповідач припинив нарахування та виплату пенсії позивачу на підставі абз. 2 ст. 2 Закону № 2262 в зв`язку з повторним прийняттям позивача на службу до ГУ ДСНС у Луганській області.

З 15.06.2019 позивачем укладено контракт з ГУ ДСНС у Луганській області № 91/19 про проходження служби цивільного захисту.

У вересні 2023 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою від 30.08.2023 про поновлення нарахування та виплати пенсії за вислугу років. Проте відповідач відмовив в поновленні нарахування та виплати пенсії з посиланням на абз. 3 ст. 2 Закону № 2262, оскільки вимоги цієї норми поширюються тільки на періоди військової служби, до якої служба позивача в ДСНС не відноситься.

Такі дії пенсійного органу є протиправними.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року позов залишений без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі та вирішено, що питання стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду з позовною заявою буде вирішено судом після оцінки обставин (фактів), якими обґрунтована заява позивача про поновлення строку звернення до суду в сукупності з доказами, наданими відповідачем та після з`ясування позиції останнього з даного питання.

Позивачем на виконання ухвали суду надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що підстави припинення нарахування та виплати відповідачем пенсії позивачу стали відомі лише у серпні 2023 року з листа ПФУ від 22.08.2023, наданим на адвокатський запит.

Позивач є особою, необізнаною в цих питаннях, тому до отримання листа, тобто до 22.08.2023, не мав підстав вважати, що його права в цій частині були безпідставно порушені відповідачем з 15.06.2019 та продовжують порушуватись до сьогоднішнього дня.

Займатись з`ясуванням цього питання до літа 2023 позивач не міг з об`єктивних причин: запровадженням на території України воєнного стану, що вплинуло на можливість позивача вирішувати проблемні питання юридичного характеру, пов`язані із нарахуванням та виплатою йому пенсії, а до 24.02.2022 в Україні було запроваджено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду, виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, причини пропуску є неповажними.

Оцінка суду.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом встановленого строку.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Такий правий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 21.02.2020 № 340/1019/19, від 28.05.2021 у справі № 380/2355/20.

Як свідчать матеріали справи, предметом позову є поведінка відповідача щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті пенсії, призначеної за Законом № 2262 з 15.06.2019 в зв`язку з укладенням позивачем контракту з ГУ ДСНС у Луганській області про проходження служби цивільного захисту.

При цьому позивач до адміністративного суду звернувся лише 31.01.2024.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2262 пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

На підставі частини третьої статті 2 Закону № 2262 пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється (….)

Початок перебігу строку звернення до суду позивач пов`язує з моментом, коли отримав листа від пенсійного органу від 27.09.2023, з якого дізнався, що відповідач відмовив нарахувати та виплатити позивачу пенсію з 15.06.2019.

Проте, позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися саме з моменту припинення нарахування йому та виплати пенсії з 15.06.2019.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому її невиплата стає відома особі, яка її отримує, саме з моменту припинення виплати.

Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про причини припинення нарахування та виплати пенсії, дізнатися підстави такого припинення.

Не отримуючи з липня 2019 року по теперішній час пенсійні виплати, позивач повинен був дізнатися про припинення виплати пенсії, а отже, й про порушення своїх прав.

Таким чином, позивач обізнаний про факт порушення його прав саме з липня 2019 року.

Є безпідставними посилання апелянта на лист пенсійного органу від 27.07.2023, оскільки отримання зазначеного листа не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав (липень 2019 року), а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо позивач без зволікань та протягом розумного строку не вчиняв активних дій щодо поновлення виплати пенсії.

Є неприйнятними посилання апелянта на приписи ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з огляду на наступне.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала, що норми статті 87 Закону № 1788, статті 46 Закону № 1058, статей 51, 55 Закону № 2262 підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Між тим, в межах спірних відносинах пенсійним органом припинені виплати та нарахування суми пенсії позивачу з 15 червня 2016 року, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин норм ст. 87 Закону № 1788, ст. 46 Закону № 1058.

Щодо доводів апелянта про неможливість своєчасно звернутися до суду в зв`язку із запровадженням воєнного стану суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і триває на теперішній час.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389 встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 389 у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Тобто, введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Враховуючи те, що процесуальний строк на звернення до суду з позовом у цій справі припав на період повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку позивачем, але за умови надання ним до суду належних доказів поважних причин для поновлення процесуального строку.

Проте позивачем таких доказів не надано, що свідчить про безпідставність посилань апелянта, як на поважні причини пропуску строку звернення до суду, введення воєнного стану на території України.

Суд не приймає посилання апелянта на запровадження карантину в період з 2020 по 2022 роки, оскільки позивачем не надано жодних належних доказів того, що в період дії карантину він не мав об`єктивної можливості звернутися до суду з цим позовом.

Крім того, нарахування та виплата пенсії позивачу припинена з 15.06.2019, тобто до запровадження карантину, встановленого з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з березня 2020 року.

Таким чином, з огляду на обставини справи, враховуючи періодичний характер пенсійних виплат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач, звернувшись з позовом до суду 31.01.2024, пропустив строк звернення в частині позовних вимог за період з 15.06.2019 до 30.07.2023, не навів поважних причин пропуску строку, що обумовлює наявність підстав для залишення цієї частини позовних вимог без розгляду.

Проте, щодо позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію позивачу за період з 31.07.2023, позивач не пропустив шестимісячний строк звернення до суду, тому суд першої інстанції безпідставно залишив без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

В даному випадку є спірним питання правомірності припинення пенсійним органом виплати пенсії позивачу з огляду на приписи ст. 2 Закону № 2262, а тому, в разі встановлення порушень з боку відповідача при припиненні виплати позивачу пенсії, її виплата може бути відновлена в будь-який місяць в межах строку звернення до суду з цим позовом.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду в повному обсязі, без врахування частини позовних вимог, заявлених в межах шестимісячного строку звернення до суду, ухвалив оскаржуване судове рішення з порушенням норм процесуального права, тому наявні підстави для його скасування в частині.

Згідно з частиною третьою статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 294, 308, 311, 315, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 360/133/24 задовольнити частково.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 360/133/24 скасувати в частині залишення без розгляду позовних вимог адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії за період з 31.07.2023 і в цій частині справу № 360/133/24 направити для продовження розгляду до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 360/133/24 в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії за період з 15.06.2019 до 30.07.2023 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 15 липня 2024 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено та підписано 15 липня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко