Справа № 545/4368/23
Суддя: Путря О. Г.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/4368/23
Провадження № 2-а/545/24/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2024 Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді: Путрі О.Г.,

при секретарі: Литвинову В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.11.2023 року відносно нього складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 27.11.2023 року відкрито провадження по справі.

Від представника відповідача ОСОБА_2 на адресу суду направлено відзив на позов, в якому зазначила, що постанова відносно позивача винесена правомірно, оскільки ним порушений п. п. 31.4.7 ПДР України, а саме була відсутня медична аптечка, перелік медикаментів якої відповідає ДСТУ 3961-2000 на автобусі D. На підтвердження вини мається відеозапис із зафіксованим правопорушенням, інспектор поліції діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права, а тому позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані. В задоволенні позову прохає відмовити.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.06.2024 залучено Департамент патрульної поліції до участі у справі №545/4368/23 в якості співвідповідача.

В судове засідання позивач не з`явився, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача УПП в Полтавській області ДПП Детюк Д. С. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду направила клопотання про розгляд справи без її участі, проти позову заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.5 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

У відповідності до ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо порушень правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що у випадку вчинення особами адміністративних правопорушень, передбачених ст.121 ч.1 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається та уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „ Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом .

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП , адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами в ході розгляду справи, що 07.11.2023 року інспектором УПП в Полтавській області ДПП Чекановським В. Б. винесена постанова серії БАД № 010637 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 , 07.11.2023 року о 10 год. 35 хв., в м. Полтаві, по вул. Площа Слави 1, керував транспортним засобом «Рута», д. н. з. НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, на якому була відсутня аптечка, перелік медикаментів якої відповідає ДСТУ 3961-2000 на автобусі D, чим порушив вимоги п. п. 31.4.7є ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за ч.2 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється.

Приписами п.31.1ПДРвстановлено,що технічнийстан транспортнихзасобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п.31.4.7єПДРзабороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутня медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена. Примітка 2. Аптечка, перелік медикаментів якої відповідає ДСТУ 3961-2000 для відповідного типу транспортного засобу, і вогнегасник повинні бути в закріпленому стані у місцях, визначених підприємством-виробником. У разі коли конструкцією транспортного засобу зазначені місця не передбачено, медична аптечка і вогнегасник повинні розташовуватись у легкодоступних місцях.

Відповідно до п.3.1ДСТУ 3961-2000«Аптечка медична автомобільна(АМА)»-це комплекс медичних засобів, що призначені для надання першої медичної допомоги постраждалим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та в поточному режимі експлуатації.

Відповідно пункту 3.1.2 ДСТУ 3961-2000 аптечка медична автомобільна - 2 (АМА-2) призначена для укомплектування автомобілів з кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, яка перевищує вісім.

Таким чином, з інформації, що нанесена на аптечці, можна встановити тип транспортного засобу, якому вона належить (автомобіль, з кількістю місця понад 9 шт).

Заборона експлуатації автомобіля без аптечки, що передбачена пунктом 31.4.7.є ПДР- спрямована на унеможливлення випадків ненадання першої медичної допомоги у випадку дорожньо-транспортної пригоди, а не на дотримання формальної процедури ідентифікації аптечки. Як було вказано вище, аптечка була в автомобілі та укомплектована згідно вимог ДСТУ 3961-2000 медикаметами належної якості (непросрочені), тобто, водій або пасажири могли її використати у разі травмування.

У пункті 31.4.7.є ПДР на маркування аптечок типом транспортного засобу обгрунтовується тим, що законодавством передбачено лише 2 типи аптечок (АМА-1 та АМА-2), комплектація яких відрізняється кількістю наявних у них медичних засобів, що є обгрунтованим, адже чим більша кількість місць в автомобілі, тим більшою є потенційна кількість постраждалих. Таким чином, вказівка типу транспортного засобу на аптечці необхідна лише для визначення необхідної кількості медичних засобів в автомобілі та визначення відповідності обраної аптечки автомобілю. Так як в автомобілі Рута 20 передбачено 18 місць, то вказаний транспортний засіб укомплектовано аптечкою АМА-2.

В даній справі предметом спору є доведення з боку відповідача належними та допустимими доказами допущення позивачем порушення правил дорожнього руху, а саме, керування транспортним засобом без медичної аптечки.

Суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 251 КУпАП, які свідчать про вчинення позивачем порушень ПДРУкраїни та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 121 КУпАП.

Судом досліджено відеозапис з бодікамери № 470047 наданий відповідачем, з якого вбачається, що позивачем на вимогу співробітника поліції надано аптечку, яка була останнім відкрита та візуально оглянута. Проте, з відеодоказу неможливо встановити, які саме комплектуючі ліки та засоби знаходилися чи були відсутні в аптечці АМА-2. Щодо відсутності в аптечці 3 бинтів та 1 джгута вказує лише поліцейський в свої коментарях. Таким чином, відеозапис, який є додатком до відзиву, наданого відповідачем, не доводить скоєння з боку ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, а саме керував транспортним засобом «Рута», д. н. з. НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, на якому була відсутня аптечка, перелік медикаментів якої відповідає ДСТУ 3961-2000.

Таким чином, відповідачем не надано суду доказів , які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини 1статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Крім того , суд прийшов до висновку, що Управління патрульної поліції в Полтавській області є неналежним відповідачем по справі виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені ч.4 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

Згідно з п.п. 1-4 Положення про Департамент патрульної поліції, затверджений Наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 73, ДПП є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції).

Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення інспектори чи управління, які є структурними підрозділами відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, а саме Департаменту патрульної поліції.

У зв`язку з чим, суд за результатами розгляду даної справи відмовляє в частині позовних вимог до неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача Департаменту патрульної поліції.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином , суд дійшов висновку, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів в підтвердження правомірності дій інспектора поліції при винесенні оскаржуваної постанови та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було сплачено 1073,60 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією № 23-16657123/С від 23.11.2023 року.

Як вбачається із Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року (справа №543/775/17), розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536,80 грн. Однак як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду із позовною заявою, яка є предметом розгляду в даній справі, сплачено 1073,60 грн судового збору, які зараховано на казначейський рахунок до спеціального фонду.

У зв`язку з викладеними обставинами за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції підлягає відшкодуванню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 536,80 грн., а також решта суми підлягає поверненню позивачу як надмірно зарахований до бюджету судовий збір, відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №1650/24182 від 25.09.2013.

Керуючись ст. ст. 2,6, 8-10,14,77,139,246,250, 286 КАС України, суд,

В и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАД № 010637 від 07.11.2023 року, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції судових витрат у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений до бюджету судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок), згідно квитанції № 23-16657123/С від 23.11.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя: О. Г. Путря