Справа № 520/3874/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 р. Справа № 520/3874/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Шевченко О.В.) від 22.05.2024 по справі № 520/3874/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, "Птахокомплекс "Нова", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області №5539/6/20-40-07-11-10 від 06 лютого 2024 року про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу ХХ Податкового кодексу України;

зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області повторно розглянути повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" про втрату первинних документів №11/01-1 від 11 січня 2024 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року по справі №520/3874/24 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 5539/6/20-40-07-11-10 від 06 лютого 2024 року про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу ХХ Податкового кодексу України.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області повторно розглянути повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" про втрату первинних документів № 11/01-1 від 11 січня 2024 року.

Також, в рішенні судом вирішено питання щодо сплаченого судового збору та стягнуто на користь ТОВ "Птахокомплекс "Нова" судові витрати в розмірі 2422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області.

Через систему "Електронний суд" представником позивача надіслано заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в порядку ст. 252 КАС України, в якій просив суд ухвалити додаткове рішення у справі № 520/3874/24, яким стягнути на користь ТОВ ПК НОВА з Головного управління ДПС у Харківській області понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18168,00 грн.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 по справі № 520/3874/24 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу - задоволено частково.

Доповнено резолютивну частину рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року по справі №520/3874/24 абзацом наступного змісту:

"Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" () 13626 (тринадцять тисяч шістсот двадцять шість) грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат на правничу допомогу".

В задоволенні іншої частини вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення - відмовлено.

Відповідач не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що розмір заявлених до стягнення витрат на правову допомогу є вочевидь не обґрунтованим, оскільки аналіз змісту складених та поданих до суду представником позивача процесуальних документів свідчить про те, що на їх підготовку не потребувалося витрачання значного часу, так як справа є незначної складності. Отже, адвокату не потрібно було витрачати багато часу та зусиль для складання адміністративного позову та супроводження цієї справи у суді, враховуючи що судом відкрито спрощене провадження без виклику осіб.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 по справі № 520/3874/24 та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2024 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2022 року між ТОВ ПК НОВА (Клієнт за Договором) і АО ЛОУ УОЛВС (Адвокатське об`єднання за Договором) укладено договір про надання правової допомоги № 5-ПК відповідно до якого Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання, зокрема, по наданню послуг з представництва інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

Сторонами договору про надання правової допомоги від 08 серпня 2022 року № 5-ПК підписано Додаткову угоду від 30.06.2023 до договору.

16 серпня 2023 року Адвокатським об`єднанням було змінено назву з ЛОУ УОЛВС на ЛІБЕРТІ ВЕЙ.

09 лютого 2024 року між ТОВ ПК НОВА і АО ЛІБЕРТІ ВЕЙ було укладено Додаткову угоду № 8, відповідно до якої Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання написання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 5539/6/20-40-07-11-10 від 06 лютого 2024 року про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу ХХ Податкового кодексу України винесеного щодо Клієнта, аналіз судової практики, надання усних консультацій без/з вивченням документів, написання інших процесуальних документів, представництво інтересів в суді.

Представництво інтересів ТОВ ПК НОВА та надання зазначених послуг здійснювала адвокат Кувакіна Н.В. (АО ЛІБЕРТІ ВЕЙ) згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АХ № 1168327 від 22 січня 2024 року.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 29.04.2024 до Договору про надання правової допомоги від 08 серпня 2022 року № 5-ПК, підписаного ТОВ Птахокомплекс НОВА і АО ЛІБЕРТІ ВЕЙ, послуги для Клієнта за договором про надання правової допомоги № 5-ПК від 08 серпня 2022 року та додатковою угодою № 8 під 09 лютого 2024 року у справі № 520/3874/24 за позовом ТОВ Птахокомплекс НОВА до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 5539/6/20-40-07-11-10 від 06 лютого 2024 року про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу XX Податкового кодексу України винесеного щодо Клієнта, надані АО належним чином у встановлений термін та з дотриманням інших умов Договору.

В акті зазначено перелік наданих Адвокатом послуг, витрачений час на їх надання та їх вартість:

1. Написання позовної заяви - 3,5 год. витрачено часу, вартість 10598,00 грн.;

2. Надання консультацій з вивченням документів (згідно переліку) - 1 год. витрачено часу, вартість 3028,00 грн.;

3. Надання консультацій без вивчення документів - 45 хв. витрачено часу, вартість 2271,00 грн.:

- щодо способу захисту,

- щодо необхідних підготовчих дій,

- щодо доказів;

4. Аналіз судової практики (формування правової позиції) - 45 хв. витрачено часу, вартість 2271,00 грн.

Всього: 18168,00 грн. ПДВ не передбачено.

Частково задовольняючи заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначив, що така адвокатська послуга як надання консультацій без вивчення документів (2271,00 грн.) не розцінюється судом як окрема адвокатська послуга, оскільки за своєю суттю пов`язана з наданням адвокатом клієнту усних консультацій з вивченням документів (згідно переліку в акті прийому-передачі наданих послуг від 29.04.2024) (2271,00 грн.). Також суд вказав, що надання такої послуги як аналіз судової практики (формування правової позиції) (2271,00 грн.) судом також не приймається до уваги, оскільки в позовній заяві представник позивача не посилався на жодну судову практику, а саме на судові рішення, прийняті за результатами розгляду аналогічних спорів, що свідчить про недоведеність з боку представника позивача на надання такої адвокатської послуги як аналіз судової практики.

Надаючи оцінку доводам сторін та висновкам суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд указав, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позивача надано до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги № 5-ПК від 08.08.2022 р., укладений між ТОВ ПК НОВА та АО ЛОУ УОЛВС; додаткову угоду від 30.06.2023 до договору про надання правової допомоги від 08.08.2022 р. № 5-ПК; додаткову угоду № 8 від 09.02.2024 р.; акт прийому-передачі наданих послуг від 29.04.2024 до Договору про надання правової допомоги від 08.08.2022 р. № 5-ПК.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 29.04.2024 р., адвокатом надані наступні послуги: 1) написання позовної заяви (3,5 год. витрачено часу, вартість 10598,00 грн.); 2) надання консультацій з вивченням документів (згідно переліку) (1 год. витрачено часу, вартість 3028,00 грн.); 3) надання консультацій без вивчення документів: щодо способу захисту; щодо необхідних підготовчих дій; щодо доказів (45 хв. витрачено часу, вартість 2271,00 грн.); аналіз судової практики (формування правової позиції) (45 хв. витрачено часу, вартість 2271,00 грн.). Всього понесена сума витрат на правничу допомогу складає 18168,00 грн.

Відповідачем до суду першої інстанції надавалося клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в обґрунтування якого відповідач посилався на те, що розмір заявлених до стягнення витрат на правову допомогу є вочевидь не обґрунтованим, оскільки аналіз змісту складених та поданих до суду представником позивача процесуальних документів свідчить про те, що на їх підготовку не потребувалося витрачання значного часу, так як справа є незначної складності. Отже, адвокату не потрібно було витрачати багато часу та зусиль для складання адміністративного позову та супроводження цієї справи у суді, враховуючи що судом відкрито спрощене провадження без виклику осіб.

Аналогічного змісту обґрунтування викладені відповідачем і в доводах апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

В постанові Верховного Суду від 23.07.2023 по справі № 340/4492/22 (адміністративне провадження № К/990/12857/23) судом касаційної інстанції висловлено позицію, згідно якої наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу як це передбачено частиною сьомою статті 134 КАС України, однак, не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої статті 134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.

Колегія суддів враховує, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару у фіксованій сумі у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат.

Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Отже, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналізуючи зміст наданих позивачу послуг, зазначених у акті виконаних робіт, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, час витрачений адвокатом, враховуючи суть спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 13626,00 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 по справі № 520/3874/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко