Справа № 160/1349/24
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 липня 2024 року

м. Київ

справа №160/1349/24

адміністративне провадження № К/990/26576/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Тацій Л.В.,

суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі №160/1349/24 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 , в якому просила суд: скасувати рішення Дніпровської міської ради від 21.10.2020 №328/62 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торгівельного павільйону».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, які вказані в заяві про поновлення строку ОСОБА_1 . У задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву залишено без руху на підставі частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Встановлено позивачці десятиденний строк на усунення недоліків шляхом надання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку, а також надати докази поважності причин його пропуску; документу про сплату судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір» на суму 1073,60 грн; належним чином завірені докази на підтвердження фактичних обставин справи відповідно до вимог частини п`ятої статті 94 КАС України, із зазначенням дати такого засвідчення; заяву про залучення ОСОБА_2 в якості третьої особи із зазначенням підстав такого залучення з врахуванням ст.ст. 49, 51 КАС України.

22.03.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, що залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024, позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

09.07.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявниця просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024, справу направити до суду першої інстанції.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов до таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.

Наведені норми свідчать про те, що оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення заяви позивачеві (заявникові), поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Аналіз ухваленого у даній справі судового рішення і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань застосування відповідних норм права, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі №160/1349/24 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 про скасування рішення.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя- доповідач Л.В. Тацій

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя А.І. Рибачук