Справа № 460/1116/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2024 року м. Рівне №460/1116/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі також відповідач) та просить визнати протиправною бездіяльність щодо невзяття її на облік як особу, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картка платника податків, зобов`язати взяти її на облік як платника податків, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника, та здійснювати такий облік за прізвищем, ім`ям та по батькові та серією і номером паспорта.

Обґрунтовуючи позов, зазначила, що в її паспорті на підставі рішення Рівненського міського суду від 12.07.2004 у справі № 2-4062 виконана відмітка про право здійснювати всі платежі на території України за серією та номером паспорта громадянина України. Разом з тим, за доводами відповідача, у податкового органу відсутні відомості щодо перебування позивача на обліку в окремому реєстрі ДРФО за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта, оскільки вона не повідомила про відмову від РНОКПП. Таку поведінку відповідача позивач вважає протиправною та зазначає, що контролюючий орган був учасником у справі № 2-4062 та обізнаний з відповідним судовим рішенням.

Ухвалою від 01.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач позов не визнав, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування своїх заперечень покликається до норм глави 6 Податкового кодексу України, зокрема п. 63.6 ст. 63, п. 70.5 ст. 70 ПК України, а також зазначає, що порядок обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера та повідомили про це відповідний контролюючий орган, а також процедуру внесення відмітки до паспортів таких осіб визначено у Положенні про реєстрацію фізичних осіб в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженому наказом міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.10.2017 за № 1306/31174 (далі - Положення № 822). Фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття РНОКПП, зобов`язана особисто подати до відповідного контролюючого органу Повідомлення за формою № 1П (додаток 8 Положення), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі ДРФО. Згідно з відомостями ДРФО позивач не перебувала на обліку в окремому реєстрі ДРФО за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта по причині неповідомлення контролюючого органу про відмову від прийняття РНОКПП у зв`язку з релігійними переконаннями у порядку, встановленому Положенням. Всупереч наведеному, позивач у встановленому порядку не подавала повідомлення до контролюючого органу, та, відповідно, не перебуває на обліку в ДРФО.

Крім цього, відповідач зазначив, що на час внесення інформації до паспорта позивача про те, що вона має право здійснювати платежі без ідентифікаційного номера, відповідно до норм Закону України від 22.12.1994 № 320/94-ВР "Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів", до Реєстру не підлягала включенню інформація про таку особу, а включена мала бути вилучена.

Вважає, що офіційне повідомлення відповідного контролюючого органу фізичною особою про те, що вона через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера згідно із Законом № 320/94-ВР, не є заявою про взяття її на облік. Оскільки позивач не подавала заяву про взяття її на облік як платника податків, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера, ні до втрати чинності Законом № 320/94-ВР, ні після набрання чинності Податковим кодексом України, вимога про взяття її на облік без подання заяви встановленого змісту суперечить вимогам чинного законодавства України. За наведеного, просить в позові відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи учасників справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив такі фактичні обставини справи.

Рішенням Рівненського міського суду від 12.07.2004 у справі № 2-4062 у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб Державної податкової інспекції у місті Рівне скаргу задоволено повністю. Визнано бездіяльність Державної податкової інспекції у місті Рівне неправомірною. Зобов`язано Державну податкову інспекцію в місті Рівне звільнити ОСОБА_1 від індивідуального ідентифікаційного номера платника податків та інших обов`язкових платежів та зробити в паспорті ОСОБА_1 на сторінці 7 (особливі відмітки) запис "Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера", завірити цей запис підписом керівника Державної податкової інспекції у місті Рівне та гербовою печаткою Державної податкової інспекції у місті Рівне. Допустити негайне виконання рішення.

На підставі судового рішення у вказаній справі в паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_1 СР НОМЕР_1 вчинено запис "Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера", який скріплено підписом уповноваженої посадової особи та відтиском гербової печатки Рівненської об`єднаної державної податкової інспекції.

15.08.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління ДПС у Рівненській області. В заяві, покликаючись до принципу верховенства права, статті 19 Конституції України, зазначила, що згідно з абз. 6 п. 5 ст. 70 Податкового кодексу України вона несе відповідальність за достовірність поданої нею інформації. Вона не може підписати бланк документа, запропонований для заповнення, а саме повідомлення за формою № 1П, оскільки він містить недостовірну для неї інформацію. Форма № 1П передбачає повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки. Але у неї немає такого номера, про відмову від нього свідчить проставлена у паспорті відмітка. Обов`язок реєстрації згідно з абз. 1, 2 п. 5 ст. 70 Податкового кодексу України покладається на особу, для якої раніше не формувалася облікова картка платника податків та яка не включена до Державного реєстру, а стосовно позивача така картка раніше формувалася. Просила не порушувати її конституційні права і "дозволити здійснювати всі платежі без ІПН, за раніше поставленою печаткою".

Головне управління ДПС у Рівненській області за розглядом вищевказаної заяви позивача листом від 18.08.2023 № 155/Є/17-00-12-01-05 повідомило, що до набрання чинності Податковим кодексом України порядок реєстрації фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та присвоєння їм ідентифікаційних номерів регулювався Законом України № 320/94ВР. Відповідно до статті 5 цього Закону інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи, до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів не вносилась. Єдиний державний облік таких осіб та їх доходів не провадився. Покликаючись до п. 63.6 ст. 63 та п. 70.1 ст. 70 Податкового кодексу України, Положення № 822, зазначив, що фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття РНОКПП, зобов`язана особисто подати до відповідного контролюючого органу повідомлення за формою № 1П, яке водночас є заявою для обліку в окремому реєстрі ДРФО. Згідно з відомостями ДРФО позивач не перебувала на обліку в окремому реєстрі ДРФО за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта по причині неповідомлення контролюючого органу про відмову від прийняття РНОКПП у зв`язку з релігійними переконаннями у встановленому порядку.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

За приписами статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Вирішуючи по суті цей публічно-правовий спір, суд застосовує норми Конституції України як джерела права:

Стаття 1. Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 8. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Стаття 19. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 22. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 35. Кожному гарантоване право на свободу світогляду і віросповідання.

Стаття 67. Кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 129-1. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Матеріалами судової справи підтверджено, що рішенням Рівненського міського суду від 12.07.2004 у справі № 2-4062 зобов`язано Державну податкову інспекцію в місті Рівне звільнити ОСОБА_1 від індивідуального ідентифікаційного номера платника податків та інших обов`язкових платежів та зробити в паспорті ОСОБА_1 на сторінці 7 (особливі відмітки) запис "Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера", завірити цей запис підписом керівника Державної податкової інспекції у місті Рівне та гербовою печаткою Державної податкової інспекції у місті Рівне. Допустити негайне виконання рішення.

Означене судове рішення контролюючим органом виконане, в паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_2 вчинено запис "Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера", який скріплено підписом уповноваженої посадової особи та відтиском гербової печатки Рівненської об`єднаної державної податкової інспекції.

Вищевказаним рішенням Рівненського міського суду від 12.07.2004 у справі № 2-4062 встановлено, що заявник ОСОБА_2 в грудні 2003 року звернулась до Державної податкової інспекції в місті Рівне із заявою про те, що у зв`язку з релігійними переконаннями вона відмовилась від ідентифікаційного коду, а тому згідно зі ст. 1 Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів" просила зберегти за нею раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов`язкових платежів, а також зробити у її паспорті відмітку про наявність у неї права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Державна податкова інспекція у місті Рівне такої відмітки у паспорт ОСОБА_1 не внесла, посилаючись на відсутність механізму реалізації цього положення Закону.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів" від 22 грудня 1994 року N 320/94-ВР (далі - Закон N 320/94-ВР), який був чинним на час ухвалення рішення Рівненського міського суду від 12.07.2004 у справі № 2-4062 ,Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів (далі - Державний реєстр) - це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори, інші обов`язкові платежі до бюджетів та внески до державних цільових фондів у порядку і на умовах, що визначаються законодавчими актами України.

Для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов`язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Статтею 7 Закону № 320/94-ВР передбачалось, що ідентифікаційний номер з Державного реєстру є обов`язковим для використання підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, включаючи установи Національного банку України, комерційні банки та інші фінансово-кредитні установи в разі: виплати доходів, з яких утримуються податки та інші обов`язкові платежі згідно з чинним законодавством України; укладення цивільно-правових угод, предметом яких є об`єкти оподаткування та щодо яких виникають обов`язки сплати платежів; відкриття рахунків в установах банків. Первинні звітні та облікові документи, пов`язані з проведенням операцій, передбачених частиною першою цієї статті, які не мають ідентифікаційних номерів, вважаються недійсними, за винятком звітних та облікових документів, у яких відсутні ідентифікаційні номери осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи.

Частиною другою статті 5 Закону № 320/94-ВР передбачено, що до Реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Обсяг інформації про фізичних осіб, яка включається до Реєстру, було визначено статтями 3 та 5 Закону № 320/94-ВР. Зокрема, передбачалось, що до інформаційного фонду Реєстру включаються такі дані: індивідуальні ідентифікаційні номери, що надаються фізичним особам платникам податків та інших обов`язкових платежів і зберігаються за ними протягом усього їх життя; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов`язкових платежів; прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання; місце основної роботи; види сплачуваних податків та інших обов`язкових платежів; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до частини 3 статті 9 цього Закону фізичні особи-платники податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи, зобов`язані: зареєструватися у Державному реєстрі з моменту виникнення об`єкта оподаткування чи сплати податків та інших обов`язкових платежів; подавати до державних податкових інспекцій по районах, районах у містах і містах без районного поділу відомості про зміну даних відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що на час прийняття Рівненським міським судом рішення від 12.07.2004 у справі № 2-4062 у разі якщо фізична особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовилася від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це органи державної податкової служби, до Реєстру не підлягала включенню вся інформація про таку особу, а включена мала бути вилучена.

Суд вважає, що саме такий правовий наслідок зумовлений стосовно позивача вищевказаним судовим рішенням, а саме: обов`язок податкового органу не лише вчинити відповідну відмітку в паспорті позивача про право здійснювати платежі за прізвищем, ім`ям, по батькові, номером та серією паспорта, а й не включати (а за наявності - вилучити) з Державного реєстру всю інформацію про таку особу.

При цьому суд звертає увагу на безпідставність доводів відповідача про те, що позивач на час дії Закону № 320/94-ВР не зверталася із заявою до контролюючого органу, позаяк обставини звернення позивача в грудні 2003 року до Державної податкової інспекції у місті Рівному із заявою про відмову від ідентифікаційного номера та збереження за нею раніше встановленої форми податкового обліку встановлений судовим рішенням, що набрало законної сили, і не підлягають доказуванню в цій справі.

1 січня 2011 року набув чинності Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Пунктом 2 Розділу ХІХ ПК України визнано таким, що втратив чинність з 1 січня 2011 року Закон № 320/94-ВР.

Відповідно до пункту 63.6 статті 63 ПК України облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта.

За змістом пункту 70.1 статті 70 ПК України облік фізичних осіб платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 вересня 2017 року № 822 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2017 року за № 1306/31174 (далі Положення № 822), облік фізичних осіб платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (до паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що ПК України та Положенням № 822 встановлено інший порядок обліку в окремому реєстрі Державного реєстру осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, а саме за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України.

Разом з тим, судом достеменно встановлено, що на момент набрання чинності названими правовими актами ОСОБА_1 вже мала відмітку в паспорті про її право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

Суд звертає увагу на те, що нормами ПК України та Положенням № 822 не передбачено обов`язку платника податків повторного звернення із заявою для реєстрації у Державному реєстрі.

Окрім цього, суд підкреслює, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже норми Податкового кодексу України та Порядку № 822 поширюють свою дію на податкові правовідносини, які виникли після їх прийняття, та жодним чином не впливають і не можуть звужувати існуюче право позивача перебувати на податковому обліку за раніше встановленими формами такого обліку та здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, яке захищене судовим рішенням.

Стаття 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд вважає, що під час судового розгляду цієї судової справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Застосовуючи до спірних правовідносин проаналізовані вище по тексту судового рішення норми Конституції України як норми прямої дії, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки норми законодавства, на які посилається відповідач, не містять положень, які б скасовували вже отримане право особи на здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера за своїми релігійними переконаннями.

Враховуючи результати судового розгляду справи, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача за правилами, встановленими ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Рівненській області щодо невзяття ОСОБА_1 на облік як особу, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картка платника податків.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області взяти ОСОБА_1 на облік як платника податків, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника, та здійснювати такий облік за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16 липня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Н.О. Дорошенко