Справа № 420/20626/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Задорожного Максима Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Задорожнього Максима Ігоровича (далі відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Задорожного М.І. про стягнення основної винагороди в розмірі 88 152, 00 грн. від 17.06.2024, винесеної у виконавчому провадженні № 75320977.

ІI. Позиція позивача, заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що 20.10.2023 Малиновським районним судом м. Одеси в межах справи № 521/2770/21 виданий виконавчий лист про витребування у ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність (надалі за текстом - ТОВ) «Абріс- Н» нерухоме майно ( за переліком), зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис про право власності ОСОБА_1 № 25357758 та № 25357190, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. За заявою представника стягувача - ТОВ «Абріс-Н» та на підставі вищезазначеного виконавчого листа 17.06.2024 р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Задорожним М.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 75320977. Одночасно з винесенням зазначеної постанови відповідачем винесено постанову від 17.06.2024 р. про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в розмірі 88 152, 00 грн. Позивач вважає дану постанову відповідача протиправною, як така, що винесена з порушенням процедури, передбаченої Закону України «Про виконавче провадження», що за змістом абзацу третього частини 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» та є підставою для скасування такого рішення. Зокрема, вказує, що відповідно до пункту 12 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 08.09.2016 (в редакції постанови КМУ від 14.07.2021 № 726) розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Разом з тим, позивач наголошує на тому, що приватним виконавцем Задорожним М.І. вартість нерухомого майна, що відповідно до виконавчого листа підлягало передачі стягувачу, визначена у непередбачений спосіб, тобто без додержання визначеної законом процедури, а саме, на підставі звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, який складений 22.04.2024 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бюро оцінки «РЕДКУБ» на замовлення ТОВ «Абріс- Н», тобто стягувача. В свою чергу, згідно частин 4, 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Натомість, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 75320977 від 17.06.2024, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання ТОВ «Бюро оцінки «РЕДКУБ» не залучався приватним виконавцем Задорожним М.І. для визначення ринкової вартості нерухомого майна, яке підлягало передачі ТОВ «Абріс-Н» за виконавчим листом від 20.10.2023 у справі № 521/2770/21. Внаслідок вищевказаних обставин суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання ТОВ «Бюро оцінки «РЕДКУБ» не набув статусу учасника виконавчого провадження, ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження (боржник), був позбавлений права заявити відвід суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання ТОВ «Бюро оцінки «РЕДКУБ», який здійснив оцінку майна на замовлення заінтересованої особи (стягувача), а також оспорити результати оцінки майна в судовому порядку. Крім того, Звіт про незалежну оцінку нерухомого майна ТОВ «Бюро оцінки «РЕДКУБ» від 22.04.2024 р. є неякісним, оскільки не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, а тому не міг бути використаний приватним виконавцем Задорожним М.І. для здійснення обрахунку основної винагороди у виконавчому провадженні. Крім того, виконавчий лист, що виданий 20.10.2023 Малиновським районним судом м. Одеси в межах справи № 521/2770/21, спочатку був пред`явлений стягувачем ТОВ «Абріс-Н» до виконання до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі за текстом - Малиновський ВДВС у м. Одесі). Як вбачається з постанови державного виконавця Малиновського ВДВС у м. Одесі Малоги Д.А. про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 74193521 з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в розмірі 13 315, 29 грн. Проте, стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди без врахування стягнення виконавчого збору в сумі 13 315, 29 грн. за виконання одного і того ж самого виконавчого документа покладає на нього як на боржника додаткові витрати. В свою чергу, вказана обставина свідчить про накладення непропорційного надмірного тягаря на боржника, що зачіпає його право власності, адже в даному випадку має місце втручання у його права на мирне володіння майном (грошовими коштами). Враховуючи вищевикладене, під час винесення спірної постанови про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні, відповідач протиправно не врахував часткової сплати виконавчого збору у розмірі 13 315, 29 грн. під час перебування виконавчого листа, виданого 20.10.2023 Малиновським районним судом м. Одеси у справі № 521/2770/21, на виконанні у Малиновському ВДВС у м. Одесі, про що містив відповідну відмітку сам виконавчий лист. Відтак, у приватного виконавця не було підстав для стягнення основної винагороди в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже така постанова не відповідає вимогами закону.

12.07.2024 року відповідачем надано до суду відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи на таке. Щодо сумніву позивача у правильності визначення вартості майна, відповідно до якого в подальшому було обраховано основну винагороду виконавця, то покликаючись на ч. 1 статті 20, ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач вказує, що виконавець має саме право, а не обов`язок виконавця залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у випадку якщо визначити вартість об`єкта складно. оцінки майна. Аналогічного висновку дійшла у своїй постанові від 20 липня 2022 року (справа №910/10956/15) Велика Палата Верховного Суду (п.9.14). При цьому, сума основної винагороди приватного виконавця в розмірі 88 152,00 гривень, визначена в рамках виконавчого провадження 75320977 є аналогічною сумі виконавчого збору, визначеної в рамках виконавчого провадження 74193521, яке здійснювалось Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). При цьому звертає увагу, що постанова про стягнення виконавчого збору від 11.06.2024 року, винесена в рамках ВП № 74193521 оскаржена не була. Зважаючи на той факт, що стягувачем в рамках поточного виконавчого провадження, ТОВ «АБРІС Н» було надано звіт про незалежну оцінку нерухомого майна, складеного 22.04.2024 ТОВ "Бюро оцінки "Редкуб", який містить вартість майна, що підлягає передачі, у приватного виконавця була наявна вся необхідна інформація для визначення розміру основної винагороди, тому необхідність повторно проводити незалежну оцінку майна із залученням суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання була відсутня. Щодо тверджень позивача про неякісність звіту про незалежну оцінку нерухомого майна ТОВ «Бюро оцінки «РЕДКУБ» від 22.04.2024, то відповідач покликаючись Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 461/4240/17 (постанова від 10 серпня 2021 року) зазначив, що зі змісту норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки. У позивача був наявний звіт про оцінку майна, що є достатнім для його звернення до виконавця із заявою про призначення рецензування звіту про оцінку майна, у разі не згоди боржника з визначеною суб`єктом оціночної діяльності (оцінювачем) вартості майна. Проте, доказів, що позивач звертався до приватного виконавця або ж намагався звернутися з вимогою про рецензування звіту про незалежну оцінку вартості майна, останній не надає, тобто вбачається, що правом на рецензування звіту про незалежну оцінку вартості майна з метою спростування його результатів позивач не скористався. Щодо визначення суми основної винагороди з урахуванням частково стягнутої суми в решках ВП № 74193521, то враховуючи, що виконавчий лист, виданий 20.10.2023 Малиновським районним судом м. Одеси у справі № 521/2770/21, не містить відмітку про розмір частково стягнутого виконавчого збору, і лише в ході ознайомлення з матеріалами справи приватним виконавцем було встановлено, що в рамках виконавчого провадження № 74193521, в якому примусово виконувався виконавчий лист № 521/2770/21 виданий 20.10.2023, сума виконавчого збору в розмірі 13315.29 грн. була частково стягнута з боржника (позивача), керуючись статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», були внесені виправлення до документу Постанова про відкриття виконавчого провадження та Постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 10.07.2024 та визначено суму основної винагороди в розмірі 74 836,71 грн.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.07.2024 р. відкрито провадження у справі за правилами передбаченими статтею 287 КАС України., призначено судове засідання на 11 липня 2024 року о 14 годину 00 хвилин.

В судове засідання сторони не прибули, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, а саме шляхом доставки електронної копії ухвали суду у та судових повісток до електронних кабінетів позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 11.07.2024 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами без виклику учасників справи.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

20.10.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси в межах справи № 521/2770/21 виданий виконавчий лист про витребування у ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність (надалі за текстом - ТОВ) «Абріс- Н» наступе нерухоме майно: літ. «ІІ» - фундамент під бетонозмішувальним вузлом, літ. «ІІІ» - місце під зберігання інертних матеріалів, літ. «IV» - місце для зберігання хімічних добавок; літ. «VI» - місце для замивання автобетонозмішувачів, літ. «VII» - вимощення, спеціальне покриття вздовж зовнішнього оку стін будинку для захисту фундаментів від атмосферних опадів, літ. « 1» - приймальній пристрій інертних матеріалів, літ « 2» - підземна галерея, літ. « 3» - зовнішній похилий конвеєр, літ. « 4» - пристрій для розподілення, завантаження інертних матеріалів, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис про право власності ОСОБА_1 № 25357758 та № 25357190, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, стягувач - - ТОВ « АБРІС-Н», боржник - ОСОБА_1 . ( а.с. 13, 52-53).

17.06.2024 року стягувачем ТОВ « АБРІС-Н» надана приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Задорожньому М.І. заяву про примусове виконання вказаного виконавчого листа. ( а.с. 51)

17.06.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Задорожним М.І. (далі приватний виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 75320977 з примусового виконання вказаного виконавчого листа, яка супровідним листом приватного виконавця від 17.06.2024 року за вих. № 809 направлена на адреси боржника та стягувача ( а.с. 54-56)

17.06.2024 року приватним виконавцем винесено постанову ВП № 75320977 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яка супровідним листом приватного виконавця від 17.06.2024 року за вих. № 810 направлена на адреси боржника та стягувача ( а.с. 57-59)

17.06.2024 року приватним виконавцем винесено постанову ВП № 75320977 про стягнення з ОСОБА_1 основну винагороду в розмірі 88 152, 00 гривень, яка супровідним листом приватного виконавця від 17.06.2024 року за вих. № 812 направлена на адреси боржника та стягувача.

20.06.2024 року приватним виконавцем винесено постанову ВП № 75320977 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа у зв`язку з його виконанням, про підтверджується Актом приватного виконавця про передачу стягувачу нерухомого майна від 19.06.2024, яка супровідним листом приватного виконавця від 20.06.2024 року за вих. № 1038 направлена на адреси боржника та стягувача.

Вважаючи, постанову приватного виконавця про стягнення основної винагороди протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Статтею 129-1 Основного Закону України передбачено, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 Закону № 1403-VIII).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) (в редакції, яка була чинною на момент прийняття спірних постанов), зокрема

- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII);

- підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень….. постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; ( пункти 1 та 5 ч. 1 статті 3 Закону № 1404-VIII);

- примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім …( частини 1 та 2 статті 5 Закону № 1404-VIII); .

- під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. ( частина перша статті 13 Закону № 1404-VIII);

- виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. ( частина перша статті 18 Закону №1404-VIII)

- виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18).

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. ( пункт 1 частини 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. ( частина 5 статті 26 Закону № 1404-VIII);

- виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частини 1 та 2 статті 27 Закону № 1404-VIII);

- під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає. ( частина 8 статті 27 Закону № 1404-VІІІ)

- основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. ( частина 3 статті 45 Закону № 1404-VІІІ)

- рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. ( частина 2 статті 74 Закону № 1404-VІІІ)

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України « Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VIII ( далі Закон № 1403-VIII).

Так, за положеннями пунктів 1-7 статті 31 Закону № 1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до статей 13 та 31 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця ( далі Порядок № 643).

Пунктом 12 Порядку № 643 визначено, що розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

VI. Оцінка суду.

З системного аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Аналіз положень Закону №1404-VIII свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.

Водночас аналіз норм Закону №1404-VIII, які регулюють діяльність приватних виконавців, і статті 31 Закону №1403-VIII указує на те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі №260/801/19, від 10 вересня 2020 року у справі №120/1417/20-а, від 28 жовтня 2020 року у справі №640/13697/19, від 16 квітня 2020 року у справі №640/8425/19.

Одночасно із цим, основна винагорода приватного виконавця і виконавчий збір у виконавчому провадженні, що здійснює державний виконавець, хоча й виступають формами винагороди виконавців, проте не є однаковими поняттями. Згідно з приписами статті 45 Закону №1404-VIII спільним для цих форм винагороди є лише порядок стягнення. Що стосується підстав виникнення у приватного виконавця права на основну винагороду та розміру цієї винагороди, такі питання регулюється окремими правовими нормами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі №640/13434/19, від 26 серпня 2021 року у справі №380/6503/20, від 26 жовтня 2023 року у справі №640/20265/19.

Крім цього, аналіз статті 31 Закону №1403-VIII свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і прийняття постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 січня, 27 квітня, 03 червня та 26 серпня 2021 року у справах №160/5321/20, №580/3444/20, №640/17286/20, №380/6503/20.

Водночас саме лише існування постанови про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення цієї винагороди та не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення (пункт 52 постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18).

Також у своїй практиці Верховний Суд уже зауважував, що для правильної оцінки правомірності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначеної у виді відсотка, винесеної приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, судам необхідно встановити предмет виконавчого провадження (стягнення сум чи передача майна за виконавчим документом).

Враховуючи, що на момент відкриття виконавчого провадження не завжди можливо визначити розмір фактично стягнутих сум чи остаточну вартість переданого майна за наслідками фактичного виконання приватним виконавцем, суди мають перевіряти механізм розрахунку, застосованого виконавцем при визначенні суми основної винагороди та наведеного ним у постанові про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесеній одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 січня, 08 липня та 24 грудня у справах №160/5321/20, №360/2855/20, №200/3149/21-а, 26 січня 2024 року по справі № 580/192/23.

Як встановлено судом, предметом оскарження у даній справі є постанова приватного виконавця від 17.06.2023 року у виконавчому проваджені № 75320977 про стягнення основної винагороди в сумі 88 152,00 грн.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, то приватним виконавцем вказаний розмір основної винагороди розрахований за наступною формулою: A* 10 % =W, де A-сума що підлягає стягненню або вартість майна, що підлягає передачі; W- сума основної винагороди приватного виконавця.

Відтак, сума основної винагороди в сумі 88 152,00 грн., розрахована, виходячи з вартості майна, що підлягає передачі, в сумі 881 520, 00 грн., помноженої на 10 %.

При цьому, судом встановлено, а сторонами не заперечується, що вказана вартість майна, що підлягає передачі, визначена згідно Звіту про незалежну оцінку нерухомого майна від 22.04.2024, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Бюро оцінки «РЕДКУБ», на замовлення стягувача ТОВ «Абріс- Н», з метою визначення оціночної вартості об`єкта оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються згідно законодавства.( а.с. 20-33)

При цьому, у відзиві позов відповідач не заперечує, що стягувачем ТОВ «АБР1С - Н" в рамках виконавчого провадження № 75320977 був наданий саме Звіт про незалежну оцінку нерухомого майна, складений 22.04.2024 р., ТОВ "Бюро оцінки "Редкуб", який містить вартість майна, що підлягає передачі, а відтак у нього була наявна вся необхідна інформація для визначення розміру основної винагороди.

Разом з тим, суд звертає увагу, що за вказаним Звітом оціночна вартість об`єктів нерухомого майна складає 918 519, 00 грн. без ПДВ., а не 881 520,00 грн.

Крім того, суд зауважує, що статтею 20 Закону №1404-VIII для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Отже, за буквальним змістом цієї норми виконавець при проведені оцінки майна боржника залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про що виносить постанову.

Крім того, статтею 57 цього Закону врегульовані питання щодо визначення вартості майна боржника та оцінки майна боржника.

Так, частиною 1 цієї статті передбачено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. ( частина 3 статті 57 Закону №1404-VIII)

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. ( абзац 1 частини 4 статті 57 Закону №1404-VIII)

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. ( частина 4 статті 57 Закону №1404-VIII).

З огляду на вищевказані приписи статті 57 Закону №1404-VIII, право у виконавця залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна виникає у разі ускладнень визначити вартість майна, але у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, і тоді визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів щодо незгоди боржника та стягувача у визначені вартості майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 липня 2022 року по справі № 910/10956/15 ( провадження № 12-74гс21) зазначила, що інший порядок призначення оцінки передбачений положеннями статті 20 Закону № 1404-VIII. У зазначеній статті передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Отже, за буквальним змістом цієї норми виконавець при проведені оцінки майна боржника залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про що виносить постанову. ( пункти 9.33. та 9.34.) . У пунктах 67-69 постанови від 09 вересня 2021 року у справі № 640/11311/19, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, висловив правову позицію, що залучати суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання є правом виконавця, що встановлено статтями 18 та 20 Закону № 1404-VIII. З огляду на правову позицію, висловлену у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду відходить від правового висновку, висловленого у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 09 вересня 2021 року у справі № 640/11311/19, шляхом уточнення та зазначає, що проведення оцінки майна - об`єкта нерухомості повинно здійснюватися з обов`язковим призначенням для оцінки суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання відповідно до положень абзацу другого частини третьої статті 57 та статті 20 Закону № 1404-VIII на підставі постанови виконавця. ( пункти 10.4 та 10.5 постанови)

З огляду на викладене, суд не погоджується з аргументами, відповідача, що залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у випадку якщо визначити вартість об`єкта складно є правом, а не обов`язком виконавця.

Підсумовуючи вищевказане, та враховуючи, що при розрахунку основної суми основної винагороди в розмірі 88 152,00 грн., в частині визначення вартості майна, яке підлягало передачі, приватним виконавцем не була прийнята постанова про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, яке підлягало передачі, з метою розрахунку основної винагороди, а був використаний Звіт про незалежну оцінку нерухомого майна суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Бюро оцінки «РЕДКУБ» від 22.04.2024 року, який по-перше, складений на замовлення стягувача ТОВ «Абріс- Н», а не приватного виконавця, по-друге, поза межами виконавчого провадження ВП № 75320977, яке було відкрито 17.06.2024 року, по-третє, вартість оцінки майна за вказаним Звітом складає 918 519, 00 грн. без ПДВ., що не відповідає 10 % від цієї вартості майна, визначений приватним виконавцем розмір основаної винагороди 88 152,00 грн. в оскаржуваній постанові, тому суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами дотримання процедури визначення вартості майна в рамках виконавчого провадження 75320977 на відповідність вищеозначених приписів статей 20 та 57 Закону №1404-VIII.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідачем визнано не врахування під час розрахунку спірної суми основної винагороди, частково стягнутий з боржника позивача виконавчий збір в розмірі 13 315,29 грн. згідно постанови ВП № 74193521 від 11.06.2024 року державного виконавця Малиновського ВДВС у м. Одесі Малоги Д.А. про повернення виконавчого документу стягувачу, шляхом прийняття постанов про внесення виправлення до документу "Постанова про відкриття виконавчого провадження" та "Постанова про стягнення з боржника основної винагороди" від 10.07.2024 та визначено суму основної винагороди в розмірі 74 836,71 грн., проте з урахуванням встановлених судом обставин вказані аргументи відповідача не впливають на висновок суду в частині не дотримання процедури оцінки майна, яке підлягає передачі, з метою визначення розміру основної винагороди приватного виконавця.

Як зазначалось вище, примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа є завершальною стадією процесу захисту невизнаних, оспорюваних або порушених прав, свобод та інтересів осіб. Тому виконавче провадження загалом спрямоване на відновлення прав стягувача. Однак це не повинно утинати процесуальних прав боржника. Тим більше, що засадою виконавчого провадження є принцип верховенство права, який своєю чергою складається з таких стрижневих елементів як заборона свавільності та рівність перед законом.

У справі «Ляскай проти Хорватії» ЄСПЛ звертав увагу на те, що за певних обставин механічне застосування законодавства про виконавче провадження під час продажу нерухомого майна боржника може поставити під сумнів дотримання статті 1 Протоколу №1 до Конвенції (пункти 61-70, заява №58630/11).

Позаяк заходи примусового виконання рішень передбачають втручання у право власності боржника, то таке втручання повинно ґрунтуватися на законі, мати легітимну мету та знаходитися у справедливому балансі між його правами та публічними інтересами. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Тому завдання суду в таких випадках полягає в тому, щоб оцінити, чи відповідають застосовані державним виконавцем заходи нормам законодавства про виконавче провадження, і, якщо так, чи не були вони довільними або явно нерозумними.

Водночас окремою засадою виконавчого провадження є його гласність та відкритість. Гласність виконавчого провадження стосується його відкритості для широкої громадськості, а власне відкритість означає відкритість інформації про виконавче провадження для його учасників.

Важливим проявом відкритості у виконавчому провадженні є відкритість для його сторін інформації стосовно тих виконавчих дій, які вчиняються або вчинятимуться у ньому, забезпечена правом бути завчасно повідомленим виконавцем про час і місце вчинення цих дій. У аспекті забезпечення відкритості цієї інформації також є важливим доступ сторін до автоматизованої системи виконавчого провадження, який, окрім іншого, надає їм (чи принаймні створює відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасників виконавчого провадження.

Зрештою здійснення виконавчого провадження з дотриманням принципу відкритості впливає на забезпечення іншої засади такої діяльності права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

Вказані висновки наведені у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2021 року у справі №826/7243/17.

Права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження будуть належним чином реалізовані лише у випадку вчинення виконавцем дій, спрямованих на надсилання документів у порядку, встановленому Законом №1404-VIII.

Отже, передумовою дотримання державним виконавцем вказаних засад та вимог виконавчого провадження є належне сповіщення боржника про виконані чи заплановані виконавчі дії й рішення.

Натомість, відсутність у наданих відповідачем матеріалах виконавчого провадження будь-яких доказів щодо повідомлення боржника про вартість чи оцінку майна, яка буде використана, у даному випадку, для розрахунку основної його винагороди, свідчить про порушення прав останнього бути обізнаним про хід виконавчого провадження та на здійснення своєчасних процесуальних заходів для запобігання порушенню його прав та охоронюваних законом інтересів.

Щодо доводів позивача в частині його не погодження з якістю складеного Звіту про незалежну оцінку нерухомого майна ТОВ «Бюро оцінки «РЕДКУБ» від 22.04.2024 р., то аналізуючи вищеописану статтю 57 Закону України "Про виконавче провадження" учасники виконавчого провадження, яким є, зокрема і позивач, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", відповідно у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна. Відтак, суд вважає, що вказані доводи позивача є безпідставними.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та " Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду.

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача на підтвердження правомірності свого рішення, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію від 27.06.2024 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи, що за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому сплачений позивачем судовий збір у сумі 1 211,20 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Задорожного Максима Ігоровича (вул. Кінна, буд. 8/10, м. Одеса, 65023) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Задорожного М.І. від 17.06.2024, винесеної у виконавчому провадженні № 75320977 про стягнення основної винагороди в розмірі 88 152, 00 грн.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Задорожного Максима Ігоровича на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна