Справа № 320/4456/20
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року справа №320/4456/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної та ветеранської політики Обухівської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області.

Просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача, що виявились у відмові у встановленні статусу інваліда війни;

- зобов`язати відповідача з 21.05.2020 надати статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 2 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII, а також видати посвідчення інваліда війни з цієї ж дати та нагрудний знак

Ухвалою суду від 01.06.2020 (суддя Харченко С.В.) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

На підставі розпорядження керівника апарату Київського окружного адміністративного суду 01.05.2024 було проведено повторний автоматизований розподіл вказаної справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку.

Внаслідок автоматизованого розподілу матеріали справи були передані для розгляду судді Скрипці І.М.

Ухвалою суду від 07.05.2024 адміністративну справу прийнято до свого провадження суддею Скрипкою І.М. за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання; замінено відповідача Управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області () на процесуального правонаступника - Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області (; місцезнаходження: 08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, буд. 24).

Однак, під час розгляду справи судом установлено, що Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області () змінило найменування на Управління соціальної та ветеранської політики Обухівської районної державної адміністрації Київської області ().

Вирішуючи питання щодо заміни відповідача правонаступником, суд виходив із такого.

Згідно з наявною в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією за кодом в , відповідач - Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області змінив найменування на Управління соціальної та ветеранської політики Обухівської районної державної адміністрації Київської області, код ЄДРПОУ залишився незмінним.

Згідно з вимогами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відтак, суд уважає за можливе замінити відповідача на правонаступника Управління соціальної та ветеранської політики Обухівської районної державної адміністрації Київської області (; місцезнаходження: 08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, буд. 24).

Суд зазначає, що відповідач протягом розгляду справи як суддею Харченко С.В., так і суддею Скрипкою І.М. відзиву на позовну заяву, як і будь-яких доказів на підтвердження правомірності відповідної відмови не подав.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , з червня 2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, зокрема в Миронівському РВ ГУ МВС України в Київській області, а з 07.11.2015 в органах Національної поліції; вислуга на день звільнення (02.03.2020) складає 14 років 4 місяці 05 днів (а.с.25-27).

Як-то встановлено у Акті про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1 від 10.12.2012 року (а.с.16-18), 07.09.2012 під час несення служби виконуючим обов`язки дільничного інспектора ОСОБА_1 до Миронівського РВ ГУМВС України в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що після сумісного розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_4 , останній наніс йому тілесні ушкодження. На місце події було відправлено СОГ, до складу якої входив позивач та міліціонер-водій Миронівського РВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_5 . Прибувши на місце події, працівники міліції ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , перевіряючи повідомлення про злочин, пройшли до будинку заявника та почали з`ясовувати обставини події. При цьому, ОСОБА_4 з будинку втік. Для з`ясування обставин справи до службового автомобіля чергової частини районного відділу міліції було запрошено безпосередньо заявника ОСОБА_3 . Під час бесіди із ОСОБА_3 , до автомобіля чергової частини райвідділу міліції раптово підбіг ОСОБА_4 , який ударом руки розбив переднє праве скло автомобіля, а після цього наніс три удари рукою в голову виконуючому обов`язки дільничного інспектора міліції ОСОБА_1 , який сидів на передньому пасажирському сидінні і опитував заявника. В результаті цього ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ та струсу головного мозку. Діагноз за листком непрацездатності або довідкою лікувально-профілактичного закладу: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку (а.с.16-17).

У свідоцтві про хворобу №74/3в від 05.02.2020 встановлено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в поліції (а.с.11-12).

Як видно із виписки із Акта огляду МСЕК №1056440, ОСОБА_1 з 18.03.2020 встановлено інвалідність другої групи у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків (а.с.9).

28.02.2020 наказом Головного управління Національної поліції в Київській області №66 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.25).

За висновками службового розслідування, проведеного заступником начальника Мироніського РВ ГУ МВС України в Київській області, капітаном міліції ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ та струсу головного мозку 07.09.2012 під час проходження служби в органах внутрішніх справ України при виконанні службових обов`язків (а.с.19-20).

Також, за наслідками такого службового розслідування, складено Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5, за висновками якого нещасний випадок стався в період проходження служби в органах внутрішніх справ, при виконанні службових обов`язків по боротьбі зі злочинністю (а.с.13-15).

У травні 2020 року позивач звернувся до УСЗН із заявою про встановлення статусу інваліда війни.

За результатом розгляду вказаної заяви Управління соціального захисту листом №01-25/915 від 21.05.2020 повідомило позивача про відсутність підстав для встановлення статусу інваліда війни у зв`язку із ненаданням документів на підтвердження того, що ОСОБА_1 брав участь у захисті Батьківщини чи бойових діях на території інших держав (а.с.8).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Закон № 3551-XII).

Як закріплено у статті 4 цього Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

У статті 7 Закону №3551-XII міститься перелік осіб, які належать до інвалідів війни.

Зокрема, за правилами пункту 2 частини другої цієї статті до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, отриманим особами, зазначеними в цьому пункті, встановлюється для повнолітніх осіб - за висновком медико-соціальної експертизи, для осіб віком до 18 років - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 N 1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України. Цей Порядок розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

За нормами пункту 3.9 названого Порядку Комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302.

За нормами пункту 3 вказаного Положення особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни».

Пунктом 7 такого Положення передбачено, що «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого», «Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України» видаються структурними підрозділами районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад, на які покладено функції з питань ветеранської політики (далі - місцеві структурні підрозділи з питань ветеранської політики), за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи.

Як закріплює пункт 10 згаданого Положення «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Також встановлено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації (пункт 2 Положення).

Отже, набуття статусу інваліда війни, виходячи зі змісту частини другої статті 7 Закону №3551-XII, можливе не лише за умови настання інвалідності саме внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержанних під час захисту Батьківщини чи бойових дій на території інших держав, а і внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами особами начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань.

Суд звертає увагу, що відповідний нещасний випадок із позивачем мав місце під час проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому, на час встановлення інвалідності ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції.

Верховний Суд у постанові від 12.08.2019 у справі №810/3376/16 зазначив, що нормативно-правові акти, які були прийняті до утворення поліції і не суперечать законодавству про останню, мають застосовуватися, як спеціальні норми права, до правовідносин, що виникають з приводу проходження служби поліцейськими до прийняття відповідних нормативно-правових актів. Таким чином, оскільки Національна поліція входить до структури Міністерства внутрішніх справ, то в питаннях своєї діяльності та проходження служби працівники поліції, керуються в тому числі і нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ.

Також суд наголошує, що правом на подання відзиву відповідач не скористався, обов`язку доказування правомірності рішення про відмову у встановленні статусу особи з інвалідністю не виконав.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За положеннями частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також суд зазначає, що оскільки рішення про відповідну відмову у встановленні статусу особи з інвалідністю прийняте Управлінням соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області, то саме його дії у цій частині підлягають визнанню протиправними. При цьому, зважаючи, що відповідні повноваження по наданню статусу особи з інвалідністю внаслідок війни і видачі відповідного посвідчення і нагрудного знаку на час прийняття рішення у справі належать до компетенції правонаступника названого вище суб`єкта владних повноважень - Управління соціальної та ветеранської політики Обухівської районної державної адміністрації Київської області надати, суд вважає за необхідне зобов`язати саме такий орган виконати відповідні дії.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов - задовольнити.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни - протиправними.

Зобов`язати Управління соціальної та ветеранської політики Обухівської районної державної адміністрації Київської області надати ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі пункту 2 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 21.05.2020.

Зобов`язати Управління соціальної та ветеранської політики Обухівської районної державної адміністрації Київської області (; місцезнаходження: 08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, буд. 24) видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) посвідчення інваліда війни встановленого зразка з 21.05.2020 та нагрудний знак.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.