Справа № 572/878/24
Суддя: Ведяніна Т.О.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 572/878/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі :

головуючого судді Ведяніної Т. О.

при секретарі Шевні І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ в Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Адвокат Топольський В.М., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області, в якому просить скасувати постанову винесену інспектором 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції Мельником М.Г. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №1483850 від 20 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Представником позивача в обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП за те, що 20 лютого 2024 року о 15 год. 38 хв. в м.Сарни по вул.Європейська,70 керував транспортним засобом Dacia Lodgy реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Сарненського районного суду від 20 листопада 2023 року. Вважає , що постанова про накладення на ОСОБА_2 стягнення в розмірі 20400 грн. є протиправною та безпідставною, оскільки в діях ОСОБА_2 , які кваліфікуються за ч.4 ст.126 КУпАП не було умислу на вчинення даного правопорушення. Згідно постанови Сарненського районного суду від 20.11.2023 року ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Не погодившись із постановою Сарненського районного суду позивач оскаржив її до Рівненського апеляційного суду. На момент зупинки транспортного засобу під керуванням позивача 20 лютого 2024 року, останньому не було відомо, що постанова Сарненського районного суду набрала законної сили, вважав, що його справа ще перебуває на розгляді в апеляційному суді. Рішення Рівненського апеляційного суду він не отримував і про те, що він позбавлений права керування транспортними засобами дізнався вже від працівників поліції на місці зупинки. Крім того , позивач керував автомобілем маючи тимчасове посвідчення.

Від представника відповідача УПП в Рівненській області ДПП Добровчан К.Ю. надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просять в позові відмовити за безпідставністю. Поліцейським безпосередньо було виявлено порушення правил дорожнього руху, на яке належним чином відреагував, результатом чого було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський повідомив про причину зупинки, роз`яснив права ОСОБА_2 та виніс постанову. Дані події фіксувалися портативним відеореєстратором поліцейського. Твердження позивача про його необізнаність щодо винесення постанови Рівненським апеляційним судом у справі, спростовується тим, що в даному рішенні апеляційного суду вказано, що ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явився, однак про дату засідання був повідомлений належним чином. Позивач будучи повідомлений про розгляд апеляційної скарги , мав би цікавитися даним розглядом, однак вибрав нейтральну позицію у вирішенні скарги. Крім того зазначають , що тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, який був виданий позивачу, закінчив свій термін дії із моменту набрання законної сили постановою Рівненського апеляційного суду від 0702.2024 року, а саме у день її винесення.

25 квітня 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до справи, а саме оптичного диску з записом подій, які відбувалися 20 лютого 2024 року під час складання відносно ОСОБА_2 постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

08 травня 2024 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких просять не брати до уваги доводи позивача про необізнаність про винесення постанови Рівненським апеляційним судом, тому що дані твердження не спростовують обов`язок цікавитися про стан справи відносно нього.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами , відповідно до ч.5 ст.262 КАС України.

В даному випадку спір між позивачем та відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, виник з приводу оскарження рішення відповідача (індивідуального акту) щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Вказані правовідносини регламентуються нормами КУпАП, Закону України «Про національну поліцію».

Із постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1483850 від 20 лютого 2024 року винесеної інспектором 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції Мельником М.Г. встановлено, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 20400 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 в порушення вимог Правил дорожнього руху 20 лютого 2024 року о 15 год. 38 хв. в м.Сарни по вул.Європейська,70 ОСОБА_2 керував транспортним засобом Dacia Lodgy реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами, , чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху , ст.15 ЗУ «Про дорожній рух».

Відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобам .

Згідно п.2.1.а Правил дорожнього руху України, передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Саме порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху інкриміновано відповідачем позивачу, відповідальність за яке і передбачено ч.4 ст.126 КУпАП.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що до основних повноважень поліції відносяться, в тому числі: вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень; у випадках, визначених законом, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, ч.4 ст.161 КАС України передбачає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказі.

Відповідач в обґрунтування заперечень посилається на ті обставини, що поліцейським безпосередньо було виявлено правопорушення, вчинене позивачем.

В якості доказу по справі, відповідачем надано матеріали відеозапису на диску DVD.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису як речовий доказ наявності або відсутності факту правопорушення.

Таким чином, наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом, в розумінні статті 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

На відеозаписі, наданому представником відповідача, долученого до відзиву на DVD зафіксовано факт та підтверджується вчинення інкримінованого позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, відеозаписом підтверджується, що при перевірці документів виявлено, що водій позбавлений права керування транспортними засобами на підставі рішення суду.

Крім того, відеозаписом підтверджується, що позивачу було роз`яснено його права та обов`язки .

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2023 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погодившись з даним рішенням позивач оскаржив його до апеляційного суду.

07 лютого 2024 року постановою Рівненського апеляційного суду, скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Сарненського районного суду від 20 листопада 2023 року без змін.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

Твердження позивача, що він не знав про результати розгляду Рівненським апеляційним судом справи відносно нього та зміст відповідної постанови суду від 07 лютого 2024 року є непереконливими, оскільки судові рішення всіх судів є у вільному доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, і позивач мав змогу з ними ознайомитися.

Крім того, інформація щодо справи розміщується на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет де містяться відомості щодо стадії розгляду та дати призначення судових засідань у даній справі, незважаючи на відсутність останнього при розгляді адміністративної справи в суді та не знання про прийняте рішення судом щодо позбавлення права керувати транспортними засобами, не є підставою для звільнення від відповідальності адже, будучи обізнаним про винесення постанови про притягнення до відповідальності та розглядом апеляційної скарги апеляційним судом , позивач мав та повинен був цікавитися свою справою, зважаючи на те, що в даній справі вирішувалось питання і зокрема позбавлення позивача права керувати транспортним засобом протягом певного періоду. Отже, позивач не був позбавлений можливості дізнатися про стан своєї справи у суді, однак цим знехтував.

Суд звертає увагу, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

При цьому суд зауважує, що з моменту ухвалення апеляційним судом рішення про позбавлення позивача права керування транспортними засобами (07 лютого 2024 року) до моменту події, внаслідок якої було винесено оскаржувану постанову (20 лютого 2024 року) , пройшов значний проміжок часу. За таких обставин позивач мав об`єктивну можливість ознайомитись зі змістом судового рішення за наслідками розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в Рівненському апеляційному суді та дату набрання ним законної сили, якби діяв розумно і добросовісно.

Отже з урахуванням вищевикладеного суд відхиляє доводи сторони позивача про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП через відсутність в його діях умислу.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездітності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності була винесена правомірно, є законною та скасуванню не підлягає.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

На підставі наведеного, ст.ст. 280, 284, 288 КУпАП, керуючись ст.ст. 242-246 КАС України, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ в Рівненській області ( вул.С.Бандери,14а м.Рівне,, ЄДРПОУ ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №1483850 від 20 лютого 2024 року за ч.4 ст.126 КУпАП- відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення , зазначений строк обчислюється з моменту складення повного судового рішення.

Суддя: