Справа № 607/3391/22
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 607/3391/22 пров. № А/857/10620/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2024 року (суддя Делікатна Л.В., ухвалене в м. Тернополі) у справі № 607/3391/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження,-

ВСТАНОВИВ:

23.02.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення завідувача сектору організації запобігання нелегальній міграції реадмісії та видворення Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області ОСОБА_2 про примусове повернення до країни походження громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 від 22 вересня 2021 року, яким останнього зобов`язано покинути територію України та забороною в`їзду на територію України строком на три роки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначене рішенням суду в апеляційному порядку оскаржив позивач- ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що у відповідача відсутні будь-які офіційні дані, які можуть бути підтверджені належними доказами того, що громадянин Республіки Грузія ОСОБА_1 прибув в Україну саме 21.03.2021 через і саме КПП Жуляни по паспортному документу серії 15ВВ75456 виданому 18.11.2016 терміном дії до 18.11.2026. Вважає, що відтак, відповідач не мав можливості вирахувати 90-денний термін перебування громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 в Україні, та сформувати висновки про таке перебування понад дозволений законом строк. Зазначає, що на отримання офіційних відомостей про перетин держанвого кордону України, а саме прибуття 21.03. 2021 року на територію України через контрольно-пропускний пункт «Київ» (Жуляни) громадянин Республіки Грузія ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , стороною позивача направлено адвокатський запит № 80 від 24.09. 2021 року до Державної прикордонної служби України. Зазначає, що листом за № 91-37941/0/15-21 від 29.09. 2021 року Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав інформацію про те, що відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим 21.03. 2021 року громадянином Республіки Грузія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в базі даних не виявлено. Зазначає, що будь-яких злочинів, правопорушень, дій що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку ОСОБА_1 не вчиняв. Окрім цього зазначає, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі і з громадянкою України ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23. 12. 2016 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, що надає йому законне право на звернення до органів ДМС України на отримання посвідки на проживання. Також, зазначає, що в зв`язку із наведеними вище обставинами, звертався до органів ДМС з метою продовження терміну перебування на території України та в подальшому отримання посвідки на проживання. Проте, будь-яких відповідей та роз`яснень процедури на момент проведення засідання УДМС в Тернопільській області не отримав.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Представник позивача, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилвся, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 22 вересня 2021 року завідувачем сектору організації запобігання нелегальній міграції реадмісії та видворення Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 , вирішено примусово повернути останнього до країни походження або третьої країни та зобов`язано його покинути територію України у термін до 06 жовтня 2021 року. Роз`яснено йому, що він зобов`язаний покинути територію України у термін, визначений у рішенні про примусове повернення. У разі ухилення від виїзду, він буде підлягати на підставі постанови адміністративного суду, видворенню в примусовому порядку. Беручи до уваги той факт, що громадянин Республіки Грузія ОСОБА_1 грубо порушив міграційне законодавство України, а саме після закінчення відповідного строку перебування ухиляється від виконання обов`язку покинути територію України, а також немає офіційних та законних джерел доходів в Україні, відповідно до п. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» заборонено в`їзд на територію України строком на три роки громадянину Грузії ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення рішення завідувача сектору організації запобігання нелегальній міграції реадмісії та видворення Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області ОСОБА_2 про примусове його повернення до країни походження Республіки Грузія від 22 вересня 2021 року, що згідно оперативної інформації Відділу міграційної поліції ГУНП в Тернопільській області громадянин республіки ОСОБА_6 прибув в Україну 21 березня 2021 року через КПП «Жуляни» по паспортному документу серії 15ВВ75456, виданому 18 листопада 2016 року терміном дії до 18 листопада 2026 року, з метою вчинення кримінальних правопорушень, впливати на криміногенну обстановку, вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, для підтримання злодійських традицій, що негативно відображатиметься на оперативній обстановці в області. Громадянин Республіки Грузія ОСОБА_1 після в`їзду в Україну її територію не покидав. Тобто, за час дозволеного 90-денного строку перебування протягом 180 днів, на момент виявлення перебуває в Україні понад дозволений законом строк. Після закінчення дозволеного строку перебування в Україні ОСОБА_1 із заявою щодо продовження строку перебування до територіальних органів та підрозділів ДМС України не звертався, продовжував знаходитись на території нашої держави без законних на це підстав, жодних заходів щодо виїзду за межі України не вживав.

З обґрунтованого звернення Відділу міграційної поліції про прийняття рішення про примусове повернення до країни походження чи третьої країни, та заборони в`їзду на територію України №592/5/01-21 від 22 вересня 2021 року встановлено, що згідно оперативної інформації Відділу міграційної поліції ГУНП в Тернопільській області громадянин Республіки Грузія ОСОБА_1 (кримінальне прізвище « ОСОБА_7 ») прибув в Україну 21 березня 2021 року через ОСОБА_8 по паспортному документу серії 15ВВ75456 виданому 18 листопада 2016 року терміном дії до 18 листопада 2026 року, з метою вчинення кримінальних правопорушень, впливати на криміногенну обстановку, вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, для підтримання «злодійських традицій», що негативно відображатиметься на оперативній обстановці в області. Після прибуття ОСОБА_1 направився в м.Тернопіль. Під час перебування в м.Тернополі останній зустрічався із учасниками злочинних угрупувань до яких входять вихідці з Кавказького регіону та місцевими «кримінальними авторитетами», так як має намір стати «смотрящим» Тернопільської області. Також за оперативною інформацією ОСОБА_1 перебуваючи в Грузії мав зустріч з представниками злочинного світу, та обговорював можливості підриву національної безпеки України шляхом впливу на криміногенний елемент вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів та прибув в м.Тернопіль за рішенням окремих представників злочинного світу, які відносять себе до «злодіїв в законі», і планує установити вплив на криміногенний елемент в регіоні з метою розподілу сфер впливу певних злочинних угрупувань. Суспільна небезпека ОСОБА_1 полягає у встановленні ним контролю за протиправною діяльністю організованих груп, які вчиняють тяжкі та особливо тяжкі (резонансні) злочини на території міста Тернополя та Тернопільської області. ОСОБА_1 особисто має намір приймати участь у скоєнні злочинів для збільшення власного авторитету, свої дії спрямовані на дестабілізацію суспільно-політичної, криміногенної обстановки в регіоні буде узгоджувати із так званими «злодіями в законі».

Окрім цього, з копії постанови Державної міграційної служби України ПН МТР №000785 про накладення адміністративного стягнення від 22 вересня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу за те, що його виявлено 22 вересня 2021 року о 17.30 год. за адресою: м. Тернопіль, вул. Є. Коновальця, 6, та він порушив правила перебування в Україні, у саме ухиляється від виїзду після закінчення дозволеного строку перебування, оскільки згідно інформації Відділу міграційної поліції ГУНП в Тернопільській області іноземець в`їхав в Україну 21 березня 2021 року через КПП «Жуляни» та територію України не покидав, тобто на момент виявлення перебуває в Україні понад дозволений законодавством строк.

Також, згідно інформації УДМС у Тернопільській області встановлено, що в базі системи «Аркан» є наявні відомості про виїзд позивачем 17 листопада 2017 року через Чорноморський морський порт за межі України по паспортному документу 11ВВ58033.

Згідно листа Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-37941/0/15-21 від 29 вересня 2021 року вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим 21 березня 2021 року громадянином Республіки Грузія ОСОБА_1 в базі даних не виявленою.

Окрім цього, відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11 жовтня 2021 року за №6101.5-8136/61.1-21 від 11 жовтня 2021 року, станом на 18 жовтня 2021 року Державна прикордонна служба України виконує: доручення УДМС у Тернопільській області від 23 вересня 2021 року №6110.2-7645/61.1-21 щодо заборони в`їзду в Україну, стосовно громадянина Республіки Грузія ОСОБА_4 строком до 22 вересня 2024 року; рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо заборони SHELIA LEVANI в`їзду в Україну строком до 03 грудня 2023 року.

Громадянин Республіки Грузія ОСОБА_1 не погоджуючись рішенням завідувача сектору організації запобігання нелегальній міграції реадмісії та видворення Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області ОСОБА_2 про примусове його повернення до країни походження Республіки Грузія від 22 вересня 2021 року, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI, визначено, що нелегальний мігрант це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України

Частинами 1, 3 статті 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 16 статті 4 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно з вимогами п.п. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ за №150 від 15 лютого 2012 року, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина 5 статті 26 Закону № 3773-VI).

Щодо посилання апелянта на те, що відповідачем на надано доказів, які свідчать про в`їзд ним 21 березня 2021 року на територію України, слід зазначити, що апелянтом не зазначено та жодним чином не обґрунтовано коли саме, через який контрольно-пропускний пункт та на якій підставі він в`їхав на територію України та продовжував перебувати по час виявлення.

Щодо твердження позивача про те, що оскаржуване рішення було винесено та оголошено йому без залучення перекладача та особи, яка надає правову допомогу, що свідчить про порушення працівниками Державної міграційної служби України вимог законодавства то суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач протягом тривалого часу, а саме з 23 грудня 2016 року, перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України, останній неодноразово брав участь у судових засідання в судах першої та апеляційної інстанції України. Крім цього, позов, який пред`явлено до суду, підписано особисто ОСОБА_1 .

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наведені обставини свідчать про те, що позивач розуміє українську мову.

Також суд першої інстанції вірно визнав безпідставними доводи позивача про те, що його було затримано на строк понад три години та про затримання не повідомлено Центр безоплатної правової допомоги, оскільки жодних доказів про те, що до ОСОБА_1 було застосовано такі заходи впливу як затримання та перебування в приміщенні УДМС в Тернопільській області було проти його волі судом не здобуто.

З оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що таке прийнято у зв`язку із порушенням міграційного законодавства позивачем.

В обґрунтування необхідності встановлення заборони в`їзду ОСОБА_1 на територію України, строком на 3 роки в оскаржуваному рішенні зазначено грубе порушення позивачем міграційного законодавства, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Враховуючи все викладене, та зважаючи на те, що позивачем не надано та судом не встановлено належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваному рішенні, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що таке рішення винесено правомірно та підстави для його скасування відсутні, а відтак в задоволенні позовних вимог вірно відмовлено.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 288, 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2024 року у справі №607/3391/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 15.07.2024