Справа № 140/6393/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6393/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., одержавши позовну заяву ОСОБА_1 до Госпітальної військово-лікарської комісії при Військовій частині НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Госпітальної військово-лікарської комісії при Військовій частині НОМЕР_1 про зобов`язання внести зміни до свідоцтва про хворобу від 24 вересня 2020 року №853 та встановити, що захворювання отримане внаслідок війни, під час захисту Батьківщини.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви із зазначенням способу їх усунення шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

08 липня 2024 року до суду від позивача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування клопотання позивач вказав, що у зв`язку із захворюванням, постійними ракетними обстрілами з боку держави-агресора, скрутним матеріальним становищем та сімейними обставинами (вагітність дружини та народження сина) не зміг своєчасно звернутися до суду.

Позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року у справі №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або фактично дізналася, або повинна була дізнатися (мала реальну можливість дізнатися) про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як визначено частиною першою статті 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом позовної заяви спірні правовідносини виникли щодо встановлення причинного зв`язку захворювання у свідоцтві про хворобу від 24 вересня 2020 року №853.

Із цим позовом позивач звернувся до суду 14 червня 2024 року (дата на конверті, у якому надійшла позовна заява), тобто, із значним пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Згідно із частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми КАС України не містять вичерпного, детально описаного переліку причин пропуску строку, які можна визнати поважними чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №140/1770/19 зазначила, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У постанові від 13 березня 2024 року у справі №420/9728/23 Верховний Суд вказав, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущений; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Подібний висновок викладений Верховним Судом також у постановах від 18 січня 2024 року у справі №520/10732/21, від 24 січня 2024 року у справі №2040/7854/18, від 14 лютого 2024 року у справі №120/3250/22 та ін.

Проте позивачем не наведено об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутися до суду в межах встановленого строку.

Так позивач у заяві про поновлення строку зазначив, що перешкодою своєчасного звернення до суду із позовом були постійні ракетні обстріли з боку держави-агресора.

В постанові від 08 грудня 2022 року у справі №990/102/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

У постанові від 14 лютого 2024 року у справі №686/22156/23 Верховний Суд зазначив, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

З огляду на вказане враховано, що ОСОБА_1 зареєстрований у селі Шклинь Волинської області; в долучених документах (виписка із медичної карти стаціонарного хворого) також значиться місце проживання місто Дубно Рівненської області.

Волинська область (як і Рівненська) не відносяться до території, що є тимчасово окупованою, території, що знаходяться в оточенні (блокуванні) та/або території, на якій ведуться активні бойові дії. З часу введення в Україні воєнного стану Волинський окружний адміністративний суд не припиняв роботу, забезпечуючи усім особам можливість реалізації права на судовий захист, а на веб-сайті суду розміщувалась інформація про режим роботи суду у період воєнного стану.

При цьому необхідно зауважити, що спірні правовідносини виникли ще задовго до запровадження воєнного стану та території України.

У клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивач також обґрунтовує поважність причин пропуску строку наявністю у нього захворювань.

Суду надано виписку із медичної карти стаціонарного хворого №1322, згідно з якою ОСОБА_1 з 03 липня 2021 року по 14 липня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні (діагноз дисплазія обох кульшових суглобів, асептичний некроз головок обох стегнових кісток ІІІ-ІV стадії з вираженим больовим синдромом), проведено оперативне лікування, виписаний в задовільному стані.

Не заперечуючи того, що хвороба може бути перешкодою для своєчасного звернення до суду, необхідно зазначити, що вказана медична документація не доводить відсутність можливості у позивача звернутися до суду до початку стаціонарного лікування та надані суду докази стосуються періоду поза межами закінчення шестимісячного строку звернення до суду для оскарження висновку про причинний зв`язок захворювання у свідоцтві про хворобу від 24 вересня 2020 року №853.

Матеріальний стан позивача також не може вважатися поважною причиною пропущення строку звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 міг скористатися безоплатною правовою допомогою, а від сплати судового збору на підставі норм чинного законодавства він звільнений.

Народження сина (21 листопада 2021 року) не вказує на наявність у позивача об`єктивних перешкод для звернення до суду із цим позовом.

При цьому необхідно зазначити про те, що триваюча пасивна поведінка позивача, яка проявилася у невчиненні жодних активних дій, з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав та інтересів не може слугувати достатнім обґрунтуванням для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Подібний висновок сформульовано в постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, від 10 листопада 2021 року у справі №460/2983/21 та від 09 червня 2022 року у справі №1140/2132/18.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №380/893/20, від 04 липня 2023 року у справі №620/4707/22 та від 27 березня 2024 року у справі №380/1105/23).

Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Пунктом частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву (про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду) не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, тому позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169, частини другої статті 123 КАС України.

Керуючись пунктом 9 частини четвертої, частинами п`ятою - восьмою статті 169, частиною другою статті 123, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Госпітальної військово-лікарської комісії при Військовій частині НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами, а копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк