Справа № 520/34268/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 р. Справа № 520/34268/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., по справі № 520/34268/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМ України №702 за період 2022 рік, а також щорічної додаткової відпустки, право на яку визначено ч.1 ст. 77-1 КЗпП, ст.16-2 Закону України "Про відпустки" та у пунктом 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період 2023 рік;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМУ №702 за період 2022 рік, а також щорічної додаткової відпустки, право на яку визначено ч.1 ст. 77-1 КЗпП, ст.16-2 Закону України "Про відпустки", пунктом 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період 2023 рік, та виплатити на користь ОСОБА_1 суму грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2022 та 2023 роки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 позов задоволено частково.

Визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМ України №702 за період 2022-2023 роки.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМУ №702 за період 2022-2023 роки.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця, право на яку визначено частиною першої статті 77-1 КЗпП, статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та у пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 05.07.2023 по 28.08.2023.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця, право на яку визначено ч.1 ст. 77-1 КЗпП, ст.16-2 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 05.07.2023 по 28.08.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач міг набути право на компенсацію за невикористану відпустку як учасник бойових дій тільки з моменту отримання посвідчення учасника бойових дій, тобто з 05 липня 2023 року, проте як звільнений 30.06.2023 з лав Збройних Сил України, тобто, ще до набуття права на компенсацію. Відтак, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Також вказує, що позивач не має права на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМ України №702, оскільки обов`язковою умовою для отримання такої відпустки, і як наслідок компенсації за неї, є безпосереднє проходження служби в умовах з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. Оскільки, позивач не залучався до несення бойового чергування (виконання конкретного бойового завдання), встановленого наказом командира військової частини НОМЕР_1 , то останній не має права на отримання компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМ України №702.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2023 №182, солдата ОСОБА_1 , оператора радіолокаційної станції взводу управління начальника протиповітряної оборони, з 30.06.2023 звільнено з військової служби, і виключено зі списків особового складу частини. (а.с.17)

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 05.07.2023. (а.с.36)

31.07.2023 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому, зокрема, просив надати відомості про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, розрахунок компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову відпустки. (а.с.34-35)

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік та за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2022 рік, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у 2022-2023 роках у позивача виникло право на отримання додаткової відпустки, передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-ХІІ та Постановою №702, оскільки останній під час проходження військової служби у період з 2022 року по 2023 рік обіймав посаду оператора радіолокаційної станції взводу управління начальника протиповітряної оборони, яка належить до переліку військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, максимальна тривалість щорічної додаткової відпустки складає 10 календарних днів.

Окрім цього, вказав, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не проведено із позивачем усіх необхідних розрахунків з приводу нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Щодо грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМУ №702 за період 2022.

Відповідно до ч. 4 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (далі Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» № 702 від 01.08.2012 (далі - постанова № 702) затверджено Перелік військових посад Збройних Сил, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку (додаток №2), та Порядок надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , у період з 06.03.2022 по 30.06.2023, на посаді оператора радіолокаційної станції взводу управління начальника протиповітряної оборони, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №182 від 30.06.2023 (а.с.17), військовим квитком Серії НОМЕР_3 (а.с.22-33).

Згідно з додатком №2 до постанови №702, військова посада оператора ( в списку під № 96), яку займав позивач, дає право на максимальну тривалість щорічної додаткової відпустки 10 календарних днів.

Доводи апеляційної скарги про те, що право військовослужбовця на отримання щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМУ №702, прямо пов`язано з залученням до несення бойового чергування, колегія суддів відхиляє, оскільки Постанова №702, пов`язує право на отримання такої відпустки, для всіх військовослужбовців, які перебувають на відповідних посадах в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних місцевостях .

Відповідно до статті 4 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 05.11.1996 (далі - Закон України № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до частини 8 статті 10-1 Закону України № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Абзацом третім частини 14 статті 10-1 Закону України № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Крім цього відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону України № 2011-ХІІ.

Як вірно встановлено судом, позивач у період з 06.03.2022 по 30.06.2023 проходив військову службу на посаді, яка надає право на отримання додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України № 702 від 01.08.2012, додаткову відпустку за цей період не використав, а отже при звільненні з військової служби позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористану у 2022 році додаткову відпустку, передбачену пунктом 4 статті 10-1 Закону України № 2011-ХІІ.

Проте, відповідачем безпідставно не виплачена вказана грошова компенсація, а отже суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги та визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМ України №702 за період 2022 рік та зобов`язав відповідача нарахувати ОСОБА_1 таку компенсацію.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII за 2023 рік, оскільки позивачем такі позовні вимоги не заявлялись. Відтак, у цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, згідно ч.1 ст. 77-1 КЗпП, ст. 16-2 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період 2023 рік, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. №3551-ХІІ учасникам бойових дій надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Так, статтею 162 Закону №504/96-ВР, встановлено, що учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

На підставі п.8 ст.101 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Пунктом 14 статті 101 Закону №2011 передбачено виплату військовослужбовцям при звільненні грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. При цьому зазначена норма є імперативною та не вимагає від військовослужбовця подання рапорту про виплату компенсації за невикористані відпустки.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 набув статус учасника бойових дій 05.07.2023, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 . (а.с.36)

Проте, ОСОБА_1 з 30.06.2023 звільнено з військової служби (а.с.17), тобто до моменту отримання останнім посвідчення учасника бойових дій.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, право на яку визначено частиною першої статті 77-1 КЗпП, статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та у пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період 2023 рік та зобов`язання відповідача нарахувати таку компенсацію, задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю у позивача на час звільнення з військової служби статусу учасника бойових дій та, як наслідок, права на відпустку відповідно до п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМ України №702 за 2023 рік та грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця, право на яку визначено частиною першої статті 77-1 КЗпП, статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та у пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 05.07.2023 по 28.08.2023 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити вказані грошові компенсації, з прийняттям в цій частині постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 по справі № 520/34268/23 - скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону №2011-XII та постановою КМ України №702 за 2023 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця, право на яку визначено частиною першої статті 77-1 КЗпП, статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та у пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 05.07.2023 по 28.08.2023 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити вказані грошові компенсації.

Прийняти нову постанову, якою в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця, право на яку визначено частиною першої статті 77-1 КЗпП, статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та у пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 05.07.2023 по 28.08.2023 та зобов`язання здійснити такі виплати - відмовити.

Абзаци другий та третій резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 по справі № 520/34268/23 викласти в наступній редакції:

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМ України №702 за 2022 рік.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону №2011-XII та постановою КМУ №702 за 2022 рік.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова