Справа № 340/3781/24
Суддя: Мохонько В. В.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 340/3781/24
Номер провадження 2-а/404/102/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Веселова Михайла, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Веселова Михайла, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, яким просить суд визнати протиправною бездіяльність інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Веселова Михайла у частині не складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, зобов`язати Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного судувід 12.06.2024 року вказана адміністративна справа передана на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда в порядку статті 29 КАС України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи.

Ознайомившись із матеріалами адміністративного позову, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

Стаття 124 Конституції України визначає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Так. стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Стосовно поняття «охоронюваний законом інтерес» в тому ж Рішенні Конституційного Суду України вказано, що воно означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту, як оскарження дій працівників поліції та зобов`язання їх скласти процесуальні документи з метою притягнення до адміністративної відповідальності іншу особу, не створить для позивача жодних юридичних прав та/чи обов`язків.

Крім того, справа №404/2797/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по факту скоєння порушення Правил дорожнього руху знаходиться на розгляді, тобто рапорт працівника поліції, схеми ДТП, тощо, є предметом оцінки суду та з цього питання ще не прийнято судове рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 712/7385/17 про визнання протиправними дій щодо незаконного складення протоколу про адміністративне правопорушення, вказала на те, що оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів предметом спірних правовідносин у даній справі є бездіяльність відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення окремо від рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначене, спір у даній справі не є адміністративним, оскільки відповідачі при складанні протоколів про адміністративне правопорушення здійснювали не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким надається під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідачів не пов`язані з вирішенням публічно-правового спору, то у відкритті провадження необхідно відмовити.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 170, 294 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі за його позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Веселова Михайла, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складено 16.07.2024 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда Віталіна МОХОНЬКО