Справа № 140/14715/23
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Волдінера Ф.А.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень-відповідача на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
До суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до якої просить суд:
Заяву обґрунтовано наступним.
Станом на 15.07.2024 відповідач пояснень з приводу поданої заяви не подав.
Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно до приписів частини п`ятої тієї ж норми, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.
Заяву розглянуто судом в письмовому провадженні.
Судом встановлено такі обставини справи.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 по справі № 140/14715/23 адміністративний позов задоволено, вирішено:

· визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ;

· зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській провести ОСОБА_1 з 15 грудня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, до фактичної зміни обставин чи зміни нормативно-правових актів, що були застосовані судом під час вирішення даного спору.

На виконання вказаного рішення суду 19.09.2023 видано виконавчий лист № 15208/2023р., який звернуто до виконання до органів Державної виконавчої служби. Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 04.10.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72918805, зобов`язано відповідача протягом 10 робочих днів виконати рішення суду.

Постановою ВП №72918805 від 24.01.2024 на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області за невиконання рішення суду накладено штраф в розмірі 5 100 грн та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Постановою ВП №72918805 від 13.05.2024 на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області за повторне невиконання рішення суду накладено штраф в розмірі 10 200 грн та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Ухвалою від 29.05.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 , вирішено:

· визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 у справі № 140/14715/23, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахункової величини - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом станом на 01 січня 2022 року, а не згідно із Законом про Державний бюджет України на календарний рік виплати пенсії;

· зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону неналежного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 у справі № 140/14715/23 в частині здійснення ОСОБА_1 нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахункової величини - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом станом на 01 січня 2022 року, а не згідно із Законом про Державний бюджет України на календарний рік виплати пенсії.

При цьому, в мотивувальній частині вказаної ухвали суд чітко вказав на таке.

«Таким чином, ГУ ПФУ у Волинській області під час виконання рішення суду від 18.08.2023 у справі № 140/14715/23 в частині здійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинно було обчислювати вказане підвищення до пенсії у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з урахуванням Закону про Державний бюджет України відповідного календарного року виплати пенсії, оскільки така величина щороку є змінною».

Таким чином, суд наголошує, що рішенням суду від 18.08.2023 та ухвалою від 29.05.2024 у справі № 140/14715/23 чітко визначено, що спірні у даній справі виплати ОСОБА_1 повинні здійснюватися у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленому Законом про Державний бюджет України.

Водночас, з доданого до заяви протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії від 07.06.2024 вбачається, що ОСОБА_1 нараховується «доплата по суду (стаття 39 ЗУ № 796) від мін. ЗП» в розмірі 3200 грн.

Нараховування ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ в розмірі двох мінімальних зарплат (з обмеженням до 1 600 грн), суд розцінює як є грубе порушення зобов`язальних приписів рішення суду від 18.08.2023 та ухвали від 29.05.2024 у справі № 140/14715/23.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містить КАС України, зокрема, нормами статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У справі «Савіцький проти України» Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні від 26.07.2012 зазначив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), в. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі ««Immobiliare Saffi» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції (див. рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, ECHR 2002-III). Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Козачек проти України» (Kozachek v. Ukraine), заява №29508/04). Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (див. рішення у справах «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), заява №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), заява № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

За приписами частин першої, четвертої сьомої статі 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій. Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

При вирішенні заяви суд враховує позицію, викладену в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 у зразковій справі №240/4937/18, за змістом якої передбачена статтею 39 Закону №796-ХІІ доплата є періодичним (щомісячним) платежем, виплата якого, за загальним правилом, не обмежена в часі.

Таким чином, ГУ ПФУ у Волинській області під час виконання рішення суду від 18.08.2023 у справі № 140/14715/23 в частині здійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинно було обчислювати вказане підвищення до пенсії у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з урахуванням Закону про Державний бюджет України відповідного календарного року виплати пенсії, оскільки така величина щороку є змінною.

Проте, виконуючи рішення суду у цій справі, ГУ ПФУ у Волинській області протиправно здійснює такі нарахування виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що однозначно свідчить про невиконання вимог рішення суду у даній справі.

У встановлений судом строк доказів виконання рішення суду у цій справі у інший спосіб суду не надав.

Оскільки рішення суду у цій справі в частині здійснення нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом про Державний бюджет України на календарний рік виплати пенсії, протиправно боржником не виконується належним чином, тому суд дійшов висновку про задоволення заяви у спосіб визнання протиправними дій боржника, вчинених на виконання рішення суду від 18.08.2023 у цій справі щодо здійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії, визначеного статтею 39 Закону №796-ХІІ, виходячи із розрахункової величини мінімальна заробітна плата, встановлений Законом про Державний бюджет України.

Крім того, у порядку частин першої, п`ятої статті 249 КАС України відповідача (боржника) необхідно зобов`язати вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, та встановити йому строк для надання відповіді.

Керуючись статтями 167, 248, 249, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 та ухвали суду від 29.05.2024 у справі №140/14715/23, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2024 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ виходячи із розрахункової величини мінімальна заробітна плата.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код 13358826) вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону неналежного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 та ухвали суду від 29.05.2024 у справі № 140/14715/23 в частині здійснення ОСОБА_1 нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахункової величини - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законодавством станом на 1 січня календарного року виплати доплати до пенсії.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області строк для надання Волинському окружному адміністративному суду відповіді щодо вжитих заходів за цією ухвалою тридцять календарних днів з дня набрання окремою ухвалою законної сили.

Копію ухвали направити стягувачу ОСОБА_1 , Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а боржнику Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Суддя Ф. А. Волдінер