Справа № 520/5022/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 р. Справа № 520/5022/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 (головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В.) по справі № 520/5022/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, які полягають у відмові ОСОБА_1 надати публічну інформацію на запит від 31.01.2024 року, який надішов до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області та зареєстрований за №15-ЗПІ;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області надати ОСОБА_1 публічну інформацію стосовно середнього відсоткового розміру місячної премії та середнього відсоткового розміру надбавки за особливості проходження служби за визначеними у запиті від 31.01.2024 року посадами або за прирівняними до них посадами за січень 2022 та січень 2023 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. В даному випадку відповідь розпорядника інформації №65020-1569/65152 від 16.02.2024 року є неправомірною в розумінні Закону №2939-VІ та порушує право на доступ до інформації.

До того ж, на переконання позивача, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області є єдиними розпорядником запитуваної інформації. Вказана інформація є готовою та доступною, міститися, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль, відповідно відповідає ознакам публічної.

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (далі відповідач ) подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 звернулась 31.01.2024 року до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області з запитом в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації".

У вказаному запиті позивач просить Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області надати інформацію стосовно середнього відсоткового розміру місячної премії та середнього відсоткового розміру надбавки за особливості проходження служби за наступними посадами або за прирівняними до них посадами за січень 2022 та січень 2023 року: командира відділення, інспектора впч по охороні, заступника начальника сдпч по охороні, начальника караулу дпч по охороні, заступника начальника дпч по охороні, пожежний-рятувальник дпрч, старшого інспектору сдпч, заступника начальника управління-начальник відділу організації реагування на надзвич. ситуації, координац. дій, зв`язку та автоматиз. управління рятувал. сил, старшого водія 3-ого класу окремого поста дпо гдзс зтс, заступника начальника управління-начальник відділу з питань наглядово-профілактичної діяльності, начальника впч по охороні, старшого інженеру групи ліцензування відділу нормативно-технічної роботи. Інформацію надати без вказання персоніфікованих даних.

Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області позивачу надано відповідь № 65020-1569/65152 від 16.02.2024 року, відповідно до якої зазначено, що інформація про середній відсотковий розмір місячної премії та середній відсотковий розмір надбавки за особливості проходження служби не розраховувалась та не створювалась Головним управлінням у процесі діяльності, тому запитувана позивачем інформація не відповідає вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації". Інформація про преміювання та надбавку за особливості проходження служби носить суто індивідуальний характер та встановлюється не за посадою, а конкретній особі, яка проходить службу цивільного захисту. інформація, яка міститься у штатному розписі не підлягає оприлюдненню в умовах воєнного стану. Також повідомлено, що відповідно до Наказів ДСНС України «Про окремі питання грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», щомісячне преміювання осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту необхідно здійснювати відповідно до положення про преміювання та їх особистого внеску в загальний результат служби, з дотриманням міжпосадових співвідношень, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, у розмірах згідно з додатком (крім осіб, щодо яких прийнято окремі рішення ДСНС). Таким чином, інформація про розмір премії за посадою носить індивідуальний характер, так як грошове забезпечення визначається індивідуально кожній особі в залежності від спеціального звання, відсоткової надбавки за вислугу років, надбавок, в тому числі стимулюючого характеру, які встановлюються в розмірах в залежності від якості, складності, обсягу та важливості виконаних обов`язків відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Позивач, не погоджуючись з отриманою відповіддю на запит, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти, таким чином запитувана позивачем інформація щодо середнього відсоткового розміру місячної премії та середнього відсоткового розміру надбавки за особливості проходження служби за певними посадами або за прирівняними до них посадами за січень 2022 та січень 2023, потребує її створення, що суперечить визначальній ознаці публічної інформації, як такої, що є заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Закон визначає адвокатський запит - як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (ч. 1 ст. 24 Закону № 5076-VI).

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації визначено у Законі України «Про доступ до публічної інформації» від (далі Закон №2939-VI ).

Відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Так, п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону №2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст. 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 22 Закону № 2939-VI відмова в задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою, тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі, наведених у п.п. 1-3 ч. 2 ст. 6 Закону.

Судом встановлено, що заявник звернувся до відповідача, як розпорядника публічної інформації, на підставі Закону України Про доступ до публічної інформації із запитом про надання публічної інформації, в якому просив надати, інформацію стосовно середнього відсоткового розміру місячної премії та середнього відсоткового розміру надбавки за особливості проходження служби за наступними посадами або за прирівняними до них посадами а січень 2022 та січень 2023 року: командира відділення, інспектора впч по охороні, заступника начальника сдпч по охороні, начальника караулу дпч по охороні, заступника начальника дпч по охороні, пожежний-рятувальник дпрч, старшого інспектору сдпч, заступника начальника управління-начальник відділу організації реагування на надзвич. ситуації, координац. дій, зв`язку та автоматиз. управління рятувал. сил, старшого водія 3-ого класу окремого поста дпо гдзс зтс, заступника начальника управління-начальник відділу з питань наглядово-профілактичної діяльності, начальника впч по охороні, старшого інженеру групи ліцензування відділу нормативно-технічної роботи.

Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області позивачу надано відповідь № 65020-1569/65152 від 16.02.2024 року, при цьому, як на підставу відмови, посилався на те, що схеми тарифних розрядів за посадами осіб рядового і начальницького складу ДСНС затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.03.2018 р. №179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.03.2018 p. за № 316/31768. Відповідно до вищевказаного нормативного документу посадові оклади за тарифними розрядами визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний коефіцієнт. Також повідомляємо, що відповідно до Наказів ДСНС України «Про окремі питання грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», щомісячне преміювання осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту необхідно здійснювати відповідно до положення про преміювання та їх особистого внеску в загальний результат служби, з дотриманням міжпосадових співвідношень, спецального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, у розмірах згідно з додатком (крім осіб, щодо яких прийнято окремі рішення ДСНС). У зв`язку з тим, що інформація про середній відсотковий розмір місячної премії та середній відсотковий розмір надбавки за особливість проходження служби не розраховувалася та не створювалась Головним управлінням у процесі діяльності, тому запитувана інформацію не відповідає вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Як вірно зазначив суд першої інстанції ч.4 ст. 22 Закону № 2939-УІ визначено вичерпний перелік випадків відмови розпорядником інформації у задоволені запиту про її надання, а саме:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Надана відповідачем відмова є мотивовованою та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області є єдиними розпорядником запитуваної інформації. Вказана інформація є готовою та доступною, міститися, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Так, Велика Палата у постанові від 02.02.2022 року у справі №9901/390/21 зазначала, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 Закону № 393/96-ВР) до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.

Як запит на інформацію розуміють прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ст. 19 Закону № 2939-VI ). Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (п. 1 ч.1 ст. 22 Закону № 2939-VI).

Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям «відображеності та задокументованості») і знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

З аналізу змісту запиту ОСОБА_1 вбачається, що скаржник просить надати інформацію, яка не є (і не повинна бути відповідно до чинного законодавства) відображена чи задокументована будь-якими засобами інформації, а потребує створення нової.

Велика палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі «Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary» (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин. Для цього, серед критеріїв, має бути оцінено чи є інформація готовою та доступною. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернення скаржника за своєю суттю не є запитом на інформацію в розумінні Закону № 2939-VI, оскільки не передбачає надання уже відображеної та задокументованої інформації будь-якими засобами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що розгляд його запиту по суті не передбачений в межах Закону № 2939-VI, оскільки запитувана інформація не містить ознак публічної, зокрема такої, що створена і відображена на будь-яких інформаційних носіях.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду . Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 по справі № 520/5022/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій