Справа № 420/15119/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15119/23

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги адвоката Марченка Валентина Валентиновича, в інтересах ОСОБА_1 , а також Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі за позовом адвоката Марченка Валентина Валентиновича, в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у звільненні з військової служби

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2023 року адвокат Марченко В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправним та скасувати рішення від 18.03.2023 за №0666/35/2485 про відмову у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов адвоката Марченка В.В., в інтересах ОСОБА_1 , задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення від 18.03.2023 №0666/35/2485 ВЧ НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 відмовлено у праві звільнитися з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Також, суд повернув ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1095, 07 грн, оплачений відповідно до квитанції від 23.06.2023.

В судовому засіданні суду першої інстанції від 30.11.2023 адвокат Марченко В.В. заявив клопотання про стягнення з ВЧ НОМЕР_1 понесених витрат на професійну (правову) допомогу, зазначивши, що додаткові докази, які підтверджують понесення вказаних витрат будуть надані протягом 5 днів, після ухвалення Одеським окружним адміністративним судом рішення по суті позовних вимог.

04.12.2023 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів на підтвердження витрат на правову допомогу.

Так, адвокат Марченко В.В. надав акт виконаних робіт від 01.12.2023 до договору про надання правової допомоги від 06.03.2023, відповідно до якого ним надані послуги на суму 20 000,00 грн та фіскальний чек, що підтверджує сплату ОСОБА_1 гонорару в сумі 10 000 грн.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11грудня 2023 року стягнуто, за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд вважав, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI), Правила адвокатської етики, затверджені 09.06.2017 з`їздом адвокатів України встановлюють, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

До того ж, суд першої інстанції звернув увагу, що у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

Покликаючись на правову позицію Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17, суд зазначив, про свій обов`язок оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Отож, ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Суд звернув увагу, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат ним ураховується лише обсяг наданих послуг і виконаних робіт адвоката, які підтверджені детальним описом, а не фіксований розмір гонорару, який залежить від результату розгляду справи.

Також суд заявив, що стягнення витрат за надання правової допомоги, в заявленому розмірі, становить надмірний тягар для ВЧ НОМЕР_1 , що суперечить принципу розподілу таких витрат, а відтак поважав, що обґрунтованою та розумною повинна бути сума 5000 грн

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та відзиву.

Адвокат Марченко В.В., не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, указує, що воно є хибним та підлягає зміні зі стягненням з ВЧ НОМЕР_1 витрат на правову допомогу в сумі 20 000 грн.

Головним аргументом адвоката Марченко В.В. є те, шо тільки за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, на його переконання, без такого клопотання, суд не вправі був самостійно зменшувати суму цих компенсаційних виплат, які стягується з винної сторони.

Покликаючись на послідовну усталену практику Верховного Суду, адвокат наголошує, що за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, вирішуючи питання розподілу судових витрат, не міг оцінювати відповідність їх розміру критеріям, що передбачені в частині п`ятій статті 134 КАС України.

Поряд з цим, представник позивача також вказує, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення, а тому не заявляв своїх доводів, як про погодження з витратами, так і не робив заяв щодо їх зменшення.

Себто, на його думку, відповідач був позбавлений права визнати обґрунтованими судові витрати, а також і заперечувати стосовно їх розміру, оскільки не подавав клопотання про визнання або про зменшення розміру, заявлених до стягнення, витрат на правову допомогу до місцевого суду.

У відзиві на апеляцію ВЧ НОМЕР_1 просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги адвокат Марченко В.В., що подана в інтересах ОСОБА_1

ВЧ НОМЕР_1 , не погоджуючись з додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 заявляє про його скасування та про зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягали розподілу між сторонами у суді першої інстанції.

Скаржник указує, що численними рішеннями Верховного Суду встановлено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, суд установить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

До того ж, скаржник, в особі ВЧ НОМЕР_1 , звертає увагу суду апеляційної інстанції про перевищення судом своїх повноважень.

Зокрема, на його думку, в даній справі був порушений процесуальний порядок розгляду питання відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки у заяві представника про долучення доказів на підтвердження витрат на правову допомогу чітко вказано, що «позивач наголошує, що клопотання про долучення доказів не є заявою позивача про ухвалення додаткового рішення, а лише про долучення відповідних доказів».

За таких обставин, представник ВЧ НОМЕР_1 вважав, що адвокат Марченко В.В. ввів відповідача в оману, оскільки взагалі незрозуміло, чого стосується дана заява. Навіть в прохальній частині, як зазначає скаржник, позивач просив не ухвалювати додаткове рішення за власною ініціативою, тобто без його відповідної заяви.

Наведеними фактами, представник ВЧ НОМЕР_1 обґрунтовує відсутність, з його боку, обґрунтованих пояснень з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно з цим, ВЧ НОМЕР_1 просить суд апеляційної інстанції врахувати, що розмір гонорару адвокату, з урахуванням категорії справи та витраченого ним часу, є завищеним і не відповідає ринковим цінам на адвокатські послуги.

Оцінивши витрати з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів, як кваліфікований фахівець, ВЧ НОМЕР_1 дійшла висновку, що ця справа не потребувала затрат значного часу, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Аргументами ВЧ НОМЕР_1 є також те, що адвокат Марченко В.В. надав до суду першої інстанції лише один фіскальний чек про оплату гонорару в сумі 10 000 грн, питання стосовно оплати іншої частини, як наголошує скаржник, суд не досліджував.

Відповідно до пункту 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Досліджуючи докази адвоката Марченко В.В., що надані на підтвердження надання професійної правничої допомоги, колегія суддів установила, що це, зокрема, договір про надання правничої допомоги від 06.03.2023, укладений між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Марченко В.В. (Адвокат).

Відповідно до пункту 1.1 цього договору Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги та представництва інтересів клієнта під час досудового врегулювання спору або (та) в суді першої інстанції, пов`язаного з реалізацією права клієнта на звільнення з військової служби.

Розділ 3 даного договору встановлює гонорар адвоката та порядок розрахунку.

Так, за пунктом 3.1 цього розділу за розв`язання спору в досудовому порядку, без звернення до суду Клієнт сплачує адвокату у фіксованому розмірі 10 000 грн, а за розв`язання спору в судовому порядку ( із застосуванням процедури досудового врегулювання спору або без такої процедури) у фіксованому розмірі 20 000 грн.

В інших пунктах договору, Адвокат оцінює свою роботу щодо складання позовних заяв, відзивів на позов і заявляє, що кожен з таких документів оплачується в сумі 6 000 грн.

Вартість процесуальних дій, що не пов`язані зі складання заяв по суті справи, Адвокат оцінює в сумі 1000 грн за годину.

Із змісту акта виконаних робіт випливає, що сума гонорару, яка належить до виплати складає 20 000 грн, ураховуючи, що адвокат був задіяний у досудовому врегулюванні спору, а також представляв інтереси позивача і в суді.

Із наданого адвокатом Марченком В.В. фіскального чека від 01.12.2023 вбачається, що ОСОБА_1 оплатив гонорар на суму 10 000,00 грн.

Відповідаючи на довід адвоката Марченко В.В., що принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися лише за наявності клопотання іншої сторони, як це регламентовано частиною 6 статті 134 КАС України, колегія суддів установила таке.

У відзиві на позов адвоката Марченка В.В., в інтересах ОСОБА_1 , де було заявлено про стягнення судових витрат та надана платіжна інструкція про вартість послуг правничої допомоги в сумі 10 000 грн, ВЧ НОМЕР_1 заявила клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

У цьому клопотанні ВЧ НОМЕР_1 , керуючись постановами Верховного Суду наголосила, що суд може зменшити розмір судових витрат, якщо:

заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо);

заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

Також ВЧ НОМЕР_1 , провівши аналіз судових рішень, ухвалених адміністративними судами України (згідно Єдиного державного реєстру судових рішень) у справах за участю державних органів, стосовно практики відшкодування витрат на правничу допомогу, встановила, що середня сума відшкодування витрат на правову допомогу по Україні складає від 1000 грн до 5000 грн, що дає підстави вважати про надмірне перевищення заявлених витрат на правову допомогу.

ВЧ НОМЕР_1 , оцінивши витрати, з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, вважала справедливим призначити позивачеві компенсацію витрат на правову допомогу адвоката в розмірі прожиткового мінімуму на 2023 рік.

За таких обставини справи, колегія суддів вважає, що є помилковими судження адвоката Марченко В.В. про відсутність з боку ВЧ НОМЕР_1 обґрунтованого клопотання про зменшення судових витрат, а відтак є неспроможними його доводи про відсутність у суду першої інстанції повноважень зменшувати розмір витрат на правничу допомогу та перевіряти дотримання позивачем вимог частини 5 статті 134 КАС України щодо співмірності стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Варто відзначити, що відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 9 статті 139 КАС України).

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною -опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що таке клопотання наявне в матеріалах справи, тому суд першої інстанції правомірно оцінив рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідаючи на доводи ВЧ НОМЕР_1 про те, що встановлений судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу, що належить до виплати ОСОБА_1 , є завищеним, адже справа є незначної складності та не потребує вивчення значного обсягу законодавства та дослідження обсягу доказів, колегія суддів дійшла таких висновків.

Повертаючись до акта виконаних робіт, який є додатком до договору про надання правничої допомоги від 06.03.2023, колегія суддів установила, що адвокат Марченко В.В., до звернення до суду за захистом прав свого довірителя, провів роботу щодо досудового врегулювання спору, а саме складав адвокатські запити, скарги на бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 .

Також, за дорученням Клієнта, адвокат Марченко В.В. склав позовну заяву, подав її до суду та приймав участь в одному судовому засіданні.

Оцінюючи, проведену адвокатом Марченком В.В. роботу по захисту прав свого Клієнта, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визнав розумну суму витрат (5 000 грн), яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 , врахувавши конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, в цій справі суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень процесуального права і ухвалив законне й обґрунтоване рішення про стягнення витратна професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Марченка Валентина Валентиновича, в інтересах ОСОБА_1 , на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року залишити без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі за позовом адвоката Марченка Валентина Валентиновича, в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у звільненні з військової служби залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 10.07.2024.