Справа № 520/36680/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 р. Справа № 520/36680/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.02.24 по справі № 520/36680/23

за позовом ОСОБА_1

до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці , Управління інспекційної діяльності у Харківській області Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Управління інспекційної діяльності у Харківській області Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці та Управління інспекційної діяльності у Харківській області Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці за скаргою від 01 листопада 2023 року, яка не розглянута по суті і не вирішена, тобто протиправно відмовлено у розгляді, чим порушені права ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці та Управління інспекційної діяльності у Харківській області Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці розглянути і вирішити скаргу ОСОБА_1 від 01 листопада 2023 року та надати вичерпну письмову відповідь.

В обґрунтування позову зазначено, що фактично відповідачі самоусунулися від покладених на них обов`язків, чим порушили права позивача, адже, посилання Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці у відповіді на його скаргу на приписи статті 16 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" є безпідставними.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 позов ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Управління інспекційної діяльності у Харківській області Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо нерозгляду скарги ОСОБА_1 від 01 листопада 2023 року по суті.

Зобов`язано Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці розглянути по суті скаргу ОСОБА_1 від 01 листопада 2023 року та надати відповідь.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три ) грн 60 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що перевірки під час дії воєнного стану проводяться за наявності безпечних умов у порядку та на підставах, визначених законом.

Судом першої інстанції не враховано, що жоден керівник не має права направляти працівника у відрядження, ризикуючи його життям і здоров`ям. Відповідно до ст. 153 КЗпП власник або уповноважений ним орган не мають права вимагати від працівника виконання роботи, що становить очевидну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці.

ОСОБА_1 звернувся до Міжрегіонального управління зі скаргою на порушення щодо нього законодавства про працю посадовими особами Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Барвінківська". У зверненні позивач просив вирішити питання притягнення до відповідальності посадових осіб СТОВ Агрофірми "Барвінківська", що знаходиться за адресою: вул. Скрипника, б. 6, м. Барвінкове, Ізюмський р-н, Харківська обл., 64701.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф" наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф (далі - Перелік). Згідно з зазначеним Переліком місто Барвінкове, Барвінківської міської громади в Ізюмському районі Харківської області віднесено до територій можливих бойових дій.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки на момент розгляду звернення ОСОБА_1 не було можливості забезпечити та гарантувати державним службовцям належні здорові та безпечні умови праці на територіях, включених до Переліку, здійснення контрольних повноважень на зазначених територіях з урахуванням обмежень, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", може здійснюватися лише після їх виключення із Переліку.

Листом від від 23.11.2023 № ПНС/2/2163-ЗВ-23 відповідач повідомив про вчиненні дії щодо розгляду звернення.

З метою запобігання порушенням та, враховуючи зміни, які відбулися в трудовому законодавстві у період воєнного стану, Міжрегіональне управління проводить інформаційно-роз`яснювальну роботу, як з працівниками, так і з роботодавцями, за можливості комунікації з ними, щодо ефективних засобів дотримання законодавства про працю та недопущення його порушень.

У зв`язку з тим, що власником СТОВ Агрофірми "Барвінківська" є ТОВ "Агродженерейшн Україна", Міжрегіональним управлінням направлено копію звернення позивача на адресу вказаного підприємства, з метою розгляду та за наявності підстав, вжиття відповідних заходів в межах компетенції.

Крім того, з метою належного розгляду звернення позивача, до СТОВ Агрофірма "Барвінківська" та до ТОВ "Агродженерейшн Україна" направлено інформаційно- роз`яснювальні листи, що містять вимоги чинного законодавства про працю в розрізі питань, поставлених ОСОБА_1 , для врахування у роботі та вжиття відповідних заходів.

За таких обставин у позивача відсутні підстави стверджувати, що відповідач самоусунувся від покладених на нього обов`язків, відтак діяв в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням особливих умов воєнного стану.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Міжрегіонального управління зі скаргою на порушення щодо нього законодавства про працю посадовими особами Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Барвінківська", в якій просив вирішити питання притягнення до відповідальності посадових осіб СТОВ Агрофірми "Барвінківська", що знаходиться за адресою: вул. Скрипника, б. 6, м. Барвінкове, Ізюмський р-н, Харківська обл., 64701.

Листом від 23.11.2023 №ПНС/2/2163-ЗВ-23 Міжрегіональне управління повідомило позивача про те, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма "БАРВІНКІВСЬКА" (), зареєстроване за адресою: 64701, Харківська область, Барвінківський район, місто Барвінкове, вулиця Скрипника, б. 6, яке територіально входить до Барвінківської міської громади в Ізюмському районі Харківської області.

Крім того, відповідач повідомив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року №1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф" наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф. Згідно з зазначеним Переліком місто Барвінкове, Барвінківської міської громади в Ізюмському районі Харківської області віднесено до територій можливих бойових дій.

Частина 2 статті 2 Кодексу законів про працю України визначає беззаперечне право працівників на здорові і безпечні умови праці.

Стаття 55 Закону України "Про державну службу" визначає обов`язок керівника державної служби створювати здорові та безпечні умови, необхідні для належного виконання державними службовцями своїх обов`язків.

Статтею 2 Закону України "Про охорону праці" визначено, що дія цього Закону поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих. Так, відповідно до статті 4 цього Закону державна політика в галузі охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки на момент розгляду звернення ОСОБА_1 не було можливості забезпечити та гарантувати державним службовцям належні здорові та безпечні умови праці на територіях, включених до Переліку, здійснення контрольних повноважень на зазначених територіях з урахуванням обмежень, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", може здійснюватися лише після їх виключення із Переліку.

Не погоджуючись з такою відповіддю на свою скаргу, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 5, ч. 1 ст. 6 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України "Про звернення громадян".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В силу статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

У відповідності до ст.4 Закону України "Про звернення громадян" до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно з положеннями частин 1, 4, 6 та 7 ст.5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

У відповідності до ч. 1 статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Частинами 1, 3 та 4 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Пунктом 1 Указу Президента України "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування" від 07 лютого 2008 року №109/2008 постановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України "Про звернення громадян", упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з`ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналогічні за змістом положення містить і Порядок розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Державній службі України з питань праці та її територіальних органах, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 16.11.2016 № 1339.

Так, Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 у справі №160/17911/21 аналізуючи приписи статті 15 Закону України "Про звернення громадян"№393/96-ВР, дійшов висновку, що суб`єкт, якому адресовано звернення, зобов`язаний, зокрема, перевіряти викладені в зверненнях факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомити громадянина про наслідки розгляду звернення.

Не будь-яка відповідь на звернення може свідчити про розгляд такого звернення в розумінні Закону № 393/96-ВР, оскільки його розгляд (як результат діяльності суб`єкта, якому адресовано звернення) повинен відповідати статті 15 цього Закону.

Як зазначив відповідач, у зв`язку з тим, що власником СТОВ Агрофірми "Барвінківська" є ТОВ "Агродженерейшн Україна", ним направлено копію звернення позивача на адресу вказаного підприємства з метою розгляду та за наявності підстав вжиття відповідних заходів в межах компетенції.

Крім того, з метою належного розгляду звернення позивача до СТОВ Агрофірма "Барвінківська" та до ТОВ "Агродженерейшн Україна" направлено інформаційно-роз`яснювальні листи, що містять вимоги чинного законодавства про працю в розрізі питань, поставлених ОСОБА_1 , для врахування у роботі та вжиття відповідних заходів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, здійснює державний контроль за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Також до функцій Держпраці відповідно до вказано пункту Положення віднесено проведення інформаційно-роз`яснювальної роботи з питань, що належать до її компетенції.

Тобто, законодавець розрізняє поняття державного контролю відповідно до вимог закону та проведення інформаційно-роз`яснювальної роботи.

Так, позивач у своїй скарзі порушив питання притягнення до відповідальності осіб, що, на думку позивача, допустили щодо нього порушення трудового законодавства, що встановлено рішеннями судів, а тому посилання відповідача на проведення інформаційно-роз`яснювальної роботи шляхом направлення листів у контексті вищевикладених правових висновків Верховного Суду не можуть вважатися розглядом скарги позивача по суті.

Стосовно доводів Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці перебування міста Барвінкове Барвінківської міської громади в Ізюмському районі Харківської області в Переліку територій можливих бойових дій, а тому здійснення контрольних повноважень на зазначених територіях з урахуванням обмежень, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", може здійснюватися лише після їх виключення із Переліку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ" наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ.

Учасниками спору не заперечується, що місто Барвінкове Барвінківської міської громади в Ізюмському районі Харківської області відповідно до цього Переліку віднесено до територій можливих бойових дій.

Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, зазначаючи про неможливість здійснення контрольних функцій, посилається на частину першу статті 16 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", відповідно до якої у період дії воєнного стану центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи можуть здійснювати за заявою працівника або профспілки позапланові заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання та фізичними особами, які використовують найману працю, в частині додержання вимог цього Закону, а також з питань виявлення неоформлених трудових відносин та законності припинення трудових договорів.

Зазначена норма права не містить застережень щодо неможливості здійснення контрольної функції Держпраці у зв`язку з місцезнаходженням підприємства на території можливих бойових дій.

Частина друга та третя цієї статті визначають, що позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються у порядку, встановленому Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Позапланові заходи державного нагляду (контролю) у період дії воєнного стану здійснюються, у тому числі за наявності підстав, визначених абзацами п`ятим, восьмим, дев`ятим, десятим частини першої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", зокрема звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

Тобто, спеціальним законом передбачено процедуру здійснення контрольних заходів за зверненнями громадян у період дії воєнного стану.

Посилання Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на неможливість розгляду по суті скарги позивача мотивоване нормами законодавства про безпеку праці, що у контексті спірних правовідносин не може вважати прийнятними аргументами з огляду на конституційно визначений пріоритет прав людини, гарантований ст.3 Основного Закону.

Частиною ч. 2 ст.9 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Стаття 20 цього закону передбачає, що правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України, яка встановлює, що не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що у межах спірних правовідносин відповідачем як суб`єктом владних повноважень допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті скарги позивача, а тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Міжрегіонального управління у межах компетенції розглянути по суті скаргу позивача, надавши відповідь по суті.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 по справі № 520/36680/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова