Справа № 200/1091/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року справа №200/1091/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року (повне судове рішення складено 03 травня 2024 року) у справі № 200/1091/24 (суддя в І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що вона з 23.07.2018 по 19.05.2023 проходила військову службу на посадах ІНФОРМАЦІЯ_2 та саме відповідач здійснював нарахування та виплату її грошового забезпечення. Позивач зазначала, що дізнавшись, що можливо по відношенню до неї відповідачем допускались порушення її прав, вона звернулася за правовою допомогою, та, в той же день, на адресу відповідача було направлено адвокатський запит №01/2024-16 від 16.01.2024 з вимогою повідомити чи проводився у період з 29.01.2020 по 19.05.2023 розрахунок грошового забезпечення позивача із використанням для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року. Позивач зауважила, що відповідач своїм листом №09/02/59 від 27.01.2024 підтвердив її підозри, визнавши, що не проводив своєчасно нарахування та виплату грошового забезпечення із застосуванням для розрахунку посадового окладу, окладу за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та відмовив їй у повторному розрахунку її грошового забезпечення. Крім того, з наданих відомостей грошового забезпечення їй стало відомо, що відповідач утримував з її доходів військовий збір. Позивач вважала такі дії відповідача протиправними.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 в період з 29 січня 2020 року по серпень 2022 року (включно) грошового забезпечення, а також інших додаткових виплат за вказаний період, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по серпень 2022 року (включно), а також інших додаткових виплат за вказаний період, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оподаткування військовим збором доходів ОСОБА_1 у вигляді грошового забезпечення за період безпосередньої участі останньої в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС) та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації починаючи з вересня 2018 по березень 2022 року (включно).

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (нарахувати та виплатити ОСОБА_1 утримане оподаткування у вигляді військового збору з її доходів у вигляді грошового забезпечення за період безпосередньої участі останньої в антитерористичній операції та/ або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС) та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації починаючи з вересня 2018 року по березень 2022 року (включно).

У решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів у спірний період не застосовується

Посилання місцевого суду на ті обставини, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 був залишений у первинній редакції, є безпідставним, оскільки Примітка застосовується безпосередньо для супроводу та зв`язку з нормою.

Пунктом 4 Постанови № 704 було чітко визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Наголошує, що відповідачем правомірно проводився розрахунок складових грошового забезпечення позивача саме з тих показників, які визначені пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції Постанови № 103), а саме множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, передбачений додатком 1 та відповідно додатком 14.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_2 , орган що видав 6116 дата видачі 20.01.2023. Позивач є учасницею бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій виданим Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 серії УБД від 22.12.2018. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб виданого Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) від 06.01.2023 серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини « ОСОБА_4 ».

Як встановлено судами та не заперечується сторонами по справі та підтверджується витягом із послужного списку ОСОБА_1 , архівними відомостями грошового забезпечення позивача, та наявними в матеріалах справи копіями витягів із наказів, позивач проходила військову службу у відповідача з 23.07.2018 по 19.05.2023.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, представник позивача адвокат Ковтунець Ю.С. звернулася із адвокатським запитом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила повідомити чи проводився у період з 29.01.2020 по 19.05.2023 розрахунок грошового забезпечення позивачу із використанням для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 було надано відповідь на адвокатський запит представника позивача від 27.01.2024 за №09/02/59, в якому було зазначено, що п.4 Постанови № 704 визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14. В цьому пункті не визначено брати до уваги примітки до цих додатків, а також регулятивна частина постанови КМУ № 704 має більшу законну силу, ніж додатки до неї. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 року № 1038 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України» від 23.11.2006 № 1644 і від 30.08.2017 № 704 врегульоване питання шодо приміток до Постанови № 704, тобто посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 Постанови № 704. ОСОБА_1 був встановлений 24 тарифний розряд і посадовий оклад визначений шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2018 року - 1762,00 грн, на відповідний коефіцієнт згідно з додатком 1 - 2,88, що склало 5070,00 грн. У ОСОБА_1 військове звання «лейтенант» і оклад за військовим званням визначений шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2018 року - 1762,00 грн на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатком 14 - 0,64, що склало 1130,00 грн. На момент набрання чинності постановою № 704 від 01.03.2018 пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 №1038 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України» від 23.11.2006 №1644 і від 30.08.2017 № 704 врегульоване питання щодо приміток до Постанови № 704, тобто посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 Постанови № 704. Відповідних рішень та розпоряджень стосовно зазначеного в адвокатському запиті питання до ІНФОРМАЦІЯ_5 не надходило. Підстав для здійснення ОСОБА_1 повторного розрахунку грошового забезпечення - немає. З вище вказаного нарахування та виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 24.05.2023 провадилась відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій архівних відомостей з липня 2018 року по червень 2023 року, сформованої по ОСОБА_5 та наданої в якості доказів відповідачем на адвокатський запит представника позивача від 27.01.2024 вбачається, що за спірний період позивачу з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року нараховувався та виплачувався посадовий оклад з січня по листопад (включно) 2020 року у розмірі 5070,00 грн., грудень 2020 року 5920,00 грн.; січень 2021 року 5645,80 грн.; лютий 2021 року 6194,20 грн.; з березня по червень 2021 року (включно) у розмірі 5 920,00 грн., липень 2021 року 5608,33 грн.; з серпня по грудень 2021 року (включно) у розмірі 5070,00 грн.; січень 2022 року 5514,33 грн.; лютий 2022 року - 5 416,77 грн.; березень 2022 року 5070,00 грн.; квітень 2022 року 5370,36 грн.; травень 2022 року 7278,82 грн.; червень 2022 року 5938,68 грн.; липень 2022 року 5920,00 грн.; серпень 2022 року 954,80 грн.; даних з вересня 2022 грудень 2022 року (включно) відомість про грошове забезпечення позивача не містить; даних за період з січня по травень 2023 року (включно) відомість про грошове забезпечення позивача не містить.

Оклад за військовим званням з січня по серпень 2020 року (включно) у розмірі 1130,00 грн., вересень 2020 року - 1172,90 грн.; з жовтня по грудень 2020 року (включно) 1200,00 грн.; з січня по грудень 2021 року (включно) у розмірі 1200,00 грн., з січня по березень 2022 року (включно) у розмірі 1200,00 грн., квітень 2022 року 1247,42 грн.; з травня по липень 2022 року (включно) у розмірі 1270,00 грн.; серпень 2022 року 204,84 грн.; даних з вересня 2022 по грудень 2022 року (включно) відомість про грошове забезпечення позивача не містить; даних за період з січня по травень 2023 року (включно) відомість про грошове забезпечення позивача не містить.

Другим спірним питанням та однією з позовних вимог позивача є визнання протиправними дії відповідача стосовно утримання з її доходів військового збору в період її залучення до заходів національної безпеки та оборони та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу утримані з її грошового забезпечення розміри військового збору за період її залучення до заходів національної безпеки та оборони.

З вищезазначеної архівної відомості сформованої по позивачу за період з вересня 2018 по червень 2023 року вбачається наступне відрахування військового збору з грошового забезпечення позивача: вересень 2018 року 165,90 грн.; жовтень, листопад 2018 року 0,00 грн.; грудень 2018 року 28,89 грн.; січень 2019 року 75,99 грн.; лютий 2019 року 64,48 грн.; березень 2019 року 2,02 грн.; квітень 2019 року 2,02 грн.; травень 2019 року 31,14 грн. та 51,00 грн.; червень 2019 року 2,02 грн. та 51,00 грн.; липень 2019 року 3,10 грн.; серпень 2019 року 93,51 грн. та 51,00 грн.; вересень 2019 року 10,64 грн. та 1,65 грн.; жовтень 2019 року 37,68 грн.; листопад 2019 року 191,57 грн. та 23,85 грн.; грудень 2019 року 119,95 грн. та 51,00 грн.; січень 2020 року 3,25 грн., лютий 2020 року - 25,86 грн., березень 2020 року 27,42 грн. та 82,50 грн.; квітень 2020 року 20,92 грн. та 28,49 грн.; травень 2020 року 57,78 грн.; червень 2020 року 3,25 грн. та 28,49 грн.; липень 2020 року 3,25 грн.; серпень 2020 року 3,39 грн.; вересень 2020 року 223,40 грн.; жовтень 2020 року 168,56 грн.; листопад 2020 року 3,39 грн.; грудень 2020 року 3,39 грн., січень 2021 року 3,51 грн.; лютий 2021 року 4,97 грн.; березень 2021 року 4,97 грн.; квітень 2021 року 31,86 грн.; травень 2021 року 6,23грн.; червень 2021 року 33,12 грн.; липень 2021 року 14,35 грн.; серпень 2021 року 31,69 грн.; вересень 2021 року 110,31 грн.; жовтень 2021 року 54,30 грн.; листопад 2021 року 181,06 грн.; грудень 2021 року 8,10 грн.; січень 2022 року 8,45 грн.; лютий 2022 року 8,44 грн.; березень 2022 року 511,13 грн.; квітень 2022 року 431,09 грн.; травень 2022 року 851,84 грн.; червень 2022 року 829,27 грн.; липень 2022 року 829,81 грн.; серпень 2022 року 133,96 грн.; з вересня по листопад 2022 року (включно) даних про грошове забезпечення архівна відомість взагалі не містить; грудень 2022 року 19,05 грн.; з січня 2023 по травень 2023 року (включно) даних про грошове забезпечення позивача архівна відомість взагалі не містить; червень 2023 року 17,26 грн.

Отже, спірним питанням у цій справі є нарахування та виплата відповідачем позивачу грошового забезпечення, а саме посадового окладу, окладу за військовим званням та інших додаткових виплат із застосуванням за період служби позивача з 29.01.2020 по 20.05.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлених законом на 01 січня 2018 року, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлених законом на відповідний рік несення служби позивачем, а також відрахування військового збору з грошового забезпечення позивача.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною 4 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011) передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 1 Постанови № 704 затверджені, зокрема, тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» (далі - Постанова № 103), п. 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, в Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Постанова № 103 набрала чинності 24 лютого 2018 року.

Проте, зміст приміток до додатків 1 та 14 Постанови № 704 не був приведений у відповідність з нормою п. 4 цієї ж постанови.

Згідно з п. 4 Постановою № 704 в редакції Постанови № 103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови № 103, яким, зокрема, були внесені зміни до п. 4 Постанови № 704.

Отже, зміни до п. 4 Постанови № 704, внесені п. 6 Постанови № 103, з 29 січня 2020 року не підлягають застосуванню.

Таким чином, відповідно до п. 4 Постанови № 704 в редакції, яка діяла до внесення змін п. 6 Постанови № 103, та вимог п. 1 Приміток до додатку 1 та Примітки до додатку 14 до Постанови № 704, розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Закон України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями ст. 1 якого державні соціальні стандарти це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (ст. 6 Закону № 2017).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 92 Конституції України, виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (п. 1) та порядок встановлення державних стандартів (п. 3).

Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів (окладів за військове (спеціальне) звання) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому, п. 8 Прикінцевих положень Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон № 294) та Закон України від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (далі - Закон № 1082), Закон України від 2 грудня 2021 року №1928-IX «Про державний бюджет України на 2022 рік» (далі - Закон № 1928), Закону України від 3 листопада 2022 року №2710-IX «Про державний бюджет України на 2023 рік» (далі - Закон № 2710) - таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення п. 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання, розрахованих згідно з Постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01 січня 2020 року набрання чинності Законом № 294 не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

У справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Відповідно до ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).

Отже, з огляду на визначені в ч. 3 ст. 7 КАС правила, а також враховуючи на те, що з 01 січня 2020 року положення п. 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 4 Постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу Закону № 294, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Верховний Суд в постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 навів такі висновки: з 01 січня 2020 року положення п. 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; встановлене положеннями п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічний висновок наведений Верховним Судом в постановах від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, від 28 лютого 2023 року у справі № 380/18850/21.

При цьому під час розгляду справи № 380/18850/21 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин з 29 січня 2020 року (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) положень п. 4 Постанови № 704 в редакції до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинна до набрання законної сили Постановою № 103.

Стосовно періоду, зазначеного позивачем у його позовних вимогах, а саме з 29.01.2020 по 19.05.2023, відповідно за який слід визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати їй грошового забезпечення та інших додаткових виплат із застосуванням розрахункової величини при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та як похідна вимога зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 слід зазначити наступне.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів щодо грошового забезпечення позивача, а саме архівних відомостей за 2022 та 2023 роки, сформованих по позивачу, судом встановлено відсутність взагалі нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за наступні періоди: з вересня 2022 року по травень 2023 року, інших доказів наданих сторонами по справі матеріали не містять.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Слід врахувати, що неправильне обчислення посадового окладу та окладу за військове звання призвело до неправильного нарахування інших складових грошового забезпечення (щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), розмір яких визначається з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.

З огляду на встановлені фактичні обставини та виходячи з правового регулювання спірних правовідносин, враховуючи вищезазначене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що бездіяльність відповідача яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачу в період з 29 січня 2020 року по серпень 2022 року (включно) грошового забезпечення, а також інших додаткових виплат за вказаний період, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти слід визнати протиправною та як похідна вимога зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по серпень 2022 року (включно), а також інших додаткових виплат за вказаний період, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо утримання військового збору з доходів позивача, та зобов`язання нарахувати та виплати утримані з грошового забезпечення розміри військового збору.

Згідно з п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

У відповідності до пп. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС).

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

У Постанові Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 №1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором» (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 650 від 22.08.2018) вказано наступне.

Відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України постановляє:

Установити, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь: в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції; у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів Генерального штабу Збройних Сил України про залучення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, витягів з наказів Командувача об`єднаних сил, командирів оперативно-тактичних угруповань про прибуття (вибуття) до (з) районів здійснення таких заходів.

Зазначені документи командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів), керівники установ, організацій та підприємств, у складі яких проходять службу чи працюють особи, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), подають до відповідної бухгалтерської служби для здійснення розрахунків.

Надалі Постанову Кабінету Міністрів країни від 30 грудня 2015 №1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором» (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №244 від 17.03.2023) щодо підтвердження статусу осіб доповнено новим абзацом, а саме: у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом першим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1253, № 58, ст. 3463, № 82, ст. 5035; 2023 р., № 13, ст. 778), особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів (згідно з Постановою КМ № 244 від 17.03.2023).

Особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, та позбавлені з будь-яких причин виплати додаткової винагороди, застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про позбавлення виплати додаткової винагороди, де зазначаються періоди безпосередньої участі у зазначених заходах, за які особа позбавлена такої виплати (згідно з Постановою КМ № 244 від 17.03.2023).

Зазначені документи командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів), керівники установ, організацій та підприємств, у складі яких проходять службу чи працюють особи, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, подають до відповідної бухгалтерської служби для здійснення розрахунків (згідно з Постановами КМ №650 від 22.08.2018, №244 від 17.03.2023).

Так, з архівної відомості щодо грошового забезпечення позивача за періоди з 2018 по серпень 2022 року наданих відповідачем разом із відповіддю на заяву позивача, судом було встановлено, що позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова грошова винагорода за участь в АТО/ООС: у 2018 році: з вересня по грудень 2018 року (включно); у 2019 році: усі місяці; 2 лінія ООС у 2020 році: усі місяці; у 2021 році: усі місяці; у 2022 році: з січня по березень (включно) у 2023 році не нараховувалась та не виплачувалась зовсім.

Окрім цього, відповідачем в якості доказів безпосередньої участі позивача у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях з метою виконання службових (бойових завдань) були надані копії наступних витягів із наказів Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) м. Часів Яр:

- № 136/дск від 04.10.2018 вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 18 серпня 2018 року лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №23/дск від 26.01.2019 вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 15 грудня 2018 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №46/дск від 22.02.2019 вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 02 січня 2019 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №46/дск від 22.02.2019 вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 11 січня 2019 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №119/дск від 16.05.2019 вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 10 квітня 2019 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №119/дск від 16.05.2019, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 14 квітня 2019 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №187/дск від 02.08.2019, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 14 липня 2019 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №187/дск від 02.08.2019, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 21 липня 2019 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №250/дск від 11.10.2019, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 21 серпня 2019 року, з 24 вересня 2019 року та з 30 вересня 2019 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №250/дск від 11.10.2019, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 22 серпня 2019 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №278/дск від 13.11.2019, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 05 жовтня 2019 року та 11 жовтня 2019 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №303/дск від 12.12.2019, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 13 листопада 2019 року та 30 листопада 2019 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №303/дск від 12.12.2019, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 27 листопада 2019 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №49/дск від 24.02.2020, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 19 січня 2020 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №49/дск від 24.02.2020, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 22 січня 2020 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №120/дск від 16.05.2020, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 21 квітня 2020 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №120/дск від 16.05.2020, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 28 квітня 2020 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №206/дск від 21.08.2020 року, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 03 серпня 2020 року - лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №259/дск від 16.10.2020 року, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 22 вересня 2020 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №96/дск від 15.04.2021 року, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 17 березня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №96/дск від 15.04.2021 року, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 20 березня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №146/дск від 10.06.2021 року, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 26 травня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №146/дск від 10.06.2021 року, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 29 травня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №170/дск від 08.07.2021, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 25 червня 2021 року та з 07 липня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №170/дск від 08.07.2021, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 26 червня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №205/дск від 13.08.2021, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 10 липня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №223/дск від 04.09.2021 року, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 16 серпня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №223/дск від 04.09.2021, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 29 серпня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №228/дск від 10.09.2021, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 04 вересня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №228/дск від 10.09.2021, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 05 вересня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №263/дск від 22.10.2021, вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 11 жовтня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №263/дск від 22.10.2021, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 10 жовтня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

- №275/дск від 05.11.2021, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів які беруть безпосередню участь, з 30 жовтня 2021 року - старшого лейтенанта ОСОБА_2 .

Відповідачем не заперечується факт того, що відповідно до вищезазначених витягів із наказів командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) позивач у вищезазначений період з вересня 2018 по березень 2022 року приймала безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), а тому у вказаний період була наділена пільгою, передбаченою пп. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в частині звільнення від оподаткування військовим збором отриманого нею грошового забезпечення.

Слід також звернути увагу, що звільнення від оподаткування військовим збором у даному разі здійснюється у силу законодавчих приписів, а не на підставі окремого звернення особи про це.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідачем у період з вересня 2018 року по березень 2022 року утримувався з грошового забезпечення позивача військовий збір за період безпосередньої участі останньої в антитерористичній операції та/ або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС) та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, окружний суд дійшов правильного висновку про визнання таких дій відповідача протиправними та як наслідок зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу утримане оподаткування у вигляді військового збору з її доходів у вигляді грошового забезпечення за період безпосередньої участі останньої в антитерористичній операції та/ або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС) та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації починаючи з вересня 2018 року по березень 2022 року (включно).

Подібна правова позиція викладена в судових рішеннях Верховного Суду від 16 вересня 2020 року справа № 812/942/17, від 27 квітня 2020 року справа № 812/639/18, від 17 березня 2021 року справа № 812/1471/16.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі № 200/1091/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 11 липня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук