Справа № 140/3920/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3920/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05 березня 1986 року та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) з дня первинного звернення.

В обґрунтування позову позивач вказав, що звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання - до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. За результатами розгляду поданих документів ГУ ПФУ в Дніпропетровській області рішенням від 18 березня 2024 року №94 відмовило йому у призначенні пенсії через недостатність страхового стажу, до якого не зараховано період роботи з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 року.

Позивач вважає рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправним, оскільки період його роботи з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 року у Володимир-Волинському лісгоспі підтверджується належно заповненою трудовою книжкою НОМЕР_1 (основний документ), а також довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 22 березня 2024 року №5 та №6, архівною довідкою від 07 грудня 2023 року №35/26.1-2023, достовірність якої підтверджено актом ГУ ПФУ у Волинській області від 06 березня 2024 року №0300-1103-1/1083 за результатами проведення перевірки достовірності та обгрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії. Позивач вважає, що сумніви пенсійного органу щодо вказаного періоду роботи не можуть нівелювати відомості поданих ним для призначення пенсії за віком документів та позбавляти його права на належне пенсійне забезпечення.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву (а.с.46-47) у задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що ним розглянута заява ОСОБА_2 від 11 березня 2024 року про призначення пенсії за віком. За результатом розгляду документів, які були надані позивачем до заяви, рішенням від 18 березня 2024 року №94 ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік; страховий стаж позивача становить 21 рік 03 місяці 18 днів, до якого не зараховано період роботи з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 року.

Відповідач зауважив, що актом перевірки від 06 березня 2024 року №0300-1103-1/1083 було встановлено, що у наказі про прийом на роботу від 05 березня 1986 року №147 вказано прізвище « ОСОБА_3 », а згідно з даними паспорта прізвище позивача « ОСОБА_3 ».

Відповідач 1 вважає, що його рішення є законним, а підстави для його скасування відсутні.

У відзиві на позов відповідач ГУ ПФУ у Волинській області позовні вимоги теж заперечило, у задоволенні позову просило відмовити з тих мотивів, що й відповідач 1 (а.с.28-30).

Відповідач 2 вважає, що оскільки предметом спору є рішення саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, то безпідставними є позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_4 спірний період та призначити пенсію за віком.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11 березня 2024 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення йому пенсії за віком (а.с.38), надавши документи згідно з розпискою-повідомленням (а.с.39).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого від 18 березня 2024 року №94 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком з тих підстав, що відсутній необхідний страховий стаж (31 рік): обчислений страховий стаж становить 21 рік 03 місяці 18 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 року, тому що відповідно до акта проведення перевірки достовірності та обгрунтованості видачі довідки від 06 березня 2024 року №0300-1103-1/1083 в наказі про прийом на роботу від 05 березня 1986 року №147 наявна невідповідність прізвища « ОСОБА_3 » прізвищу у паспорті « ОСОБА_3 ».

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком та незарахування до страхового стажу періоду роботи з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 у Володимир-Волинському лісгоспі стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.

Отже, норми Закону №1058-IV умовами для призначення пенсії за віком визначають не лише вік (60 років), а й наявність відповідного страхового стажу на час досягнення віку.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За приписами частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637, зі змінами), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (абзац другий пункту 1, пункт 2 Порядку №637).

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 зі змінами).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

У позивача наявна трудова книжка серії НОМЕР_1 , яка надавалася разом із заявою про призначення пенсії, що не є спірним.

Відповідно до чинної на момент заповнення трудової книжки та внесення спірного запису Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252, зі змінами, далі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (пункт 1.1 глави 1).

Згідно з пунктом 2.3 глави 2 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Судом встановлено, що трудова книжка серії НОМЕР_1 містить записи (№1-№5) про період трудової діяльності ОСОБА_1 з 29 липня 1984 року по 01 жовтня 2008 року у Володимир-Волинському лісгоспі (а.с.9), яке згідно з довідкою Філії «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 07 грудня 2023 року №36/26.1-2023 (а.с.15) припинено шляхом реорганізації (шляхом приєднання до Державного спеціалізованого підприємства «Ліси України»).

Суд звертає увагу, що записи №1-№5 трудової книжки серії НОМЕР_1 щодо прийняття, переведення на іншу посаду та звільнення позивача виконані хронологічно та завірені печатками органу, який приймав відповідні рішення. При цьому будь-які механічні виправлення при внесенні записів відсутні.

Матеріали справи містять й інші подані разом із заявою від 11 березня 2024 року документи про період роботи позивача у Володимир-Волинському лісгоспі з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 року.

Так довідкою Філії «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 22 березня 2024 року №5 підтверджено виплату позивачу заробітної плати з липня 1984 року по грудень 1990 рік (а.с.18), а довідкою від 22 березня 2022 року №6 з січня 1991 року по грудень 1994 року (а.с.19). Як слідує із змісту цих довідок, на всі виплати нараховано страхові внески.

Також довідкою Філії «Володимир-Волинське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 07 грудня 2023 року №35/26.1-2023 засвідчено працю ОСОБА_1 у Володимир-Волинському лісгоспі з 29 липня 1984 року (наказ від 05 березня 1986 року №147, відомості про нарахування заробітної плати за липень 1984 року) по 10 травня 1994 року на посаді водія, а з 11 травня 1994 року (наказ від 11 травня 1994 року №308) по 01 жовтня 2008 року (наказ від 01 жовтня 2008 року №75) на посаді майстра лісу Павлівського лісництва (а.с.16).

Довідка від 07 грудня 2023 року №35/26.1-2023 була предметом перевірки достовірності та обгрунтованості її видачі для призначення (перерахунку) пенсії, за результатами проведення якої ГУ ПФУ у Волинській області складено акт від 06 березня 2024 року №0300-1103-1/1083(а.с.17).

Відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виходило з того, що в наказі про прийом на роботу від 05 березня 1986 року №147 наявна невідповідність прізвища « ОСОБА_3 » прізвищу позивача у паспорті, та з цієї причини не може бути зараховано період роботи з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 року.

Із змісту акта від 06 березня 2024 року №0300-1103-1/1083 судом встановлено, що ГУ ПФУ у Волинській області 06 березня 2024 року проводило перевірку даних, зазначених в довідці про підтвердження наявного страхового стажу від 07 грудня 2023 року №35/26.1-2023, шляхом використання розрахунково-платіжних відомостей нарахування заробітної плати за 1984-2008 роки, книги наказів з особового складу за 1984-2008 роки, картки форми П-2, копії довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 07 грудня 2023 року №35/26.1-2023 за період роботи з 29 липня 1984 року по 01 жовтня 2008 року. При перевірці книг наказів з особового складу за 1984-2008 роки ГУ ПФУ у Волинській області встановлено, що наказом від 05 березня 1986 року №147 ОСОБА_1 прийнято за його заявою водієм 3 класу Павлівського лісництва з 29 липня 1984 року, а відповідно до наказу від 11 травня 1994 року №308 переведено водієм Павлівського лісництва з 11 травня 1994 року та згідно з наказом від 01 жовтня 2008 року №75 звільнено з посади. За результатами перевірки ГУ ПФУ у Волинській області сформовано висновок, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу від 07 грудня 2023 року №35/26.1-2023 відповідає дійсності.

З огляду на висновки акта від 06 березня 2024 року №0300-1103-1/1083 (довідка про підтвердження наявного трудового стажу від 07 грудня 2023 року №35/26.1-2023 відповідає дійсності) та підстави відмови у призначенні пенсії за віком згідно з рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 18 березня 2024 року №94 суд дійшов висновку, що відповідачем 1 прийнято спірне рішення всупереч акту від 06 березня 2024 року №0300-1103-1/1083.

Крім того, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області мало б врахувати і ту обставину, що у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с.7) прізвище позивача українською мовою « ОСОБА_3 » (сторінка 1) та російською - «Стадник» (сторінка 2). Трудова книжка серії НОМЕР_1 видана на ім`я « ОСОБА_5 » (російською). Тобто, відомості, зазначені на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 (про дату народження, власне ім`я) відповідають даним паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , тому відсутні підстави вважати, що наказ від 05 березня 1986 року №147 не стосується позивача.

Оскільки мотиви прийняття ГУ ПФУ в Дніпропетровській області рішення від 18 березня 2024 року №94 в частині незарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності ОСОБА_1 з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 року є безпідставними, то суд дійшов висновку, що таке рішення не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права і таке протиправне рішення підлягає скасуванню, а вказаний період - зарахуванню до страхового стажу.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 року, суд враховує, що положення Порядку №22-1 зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за №339/35961), передбачають застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії.

Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за результатами розгляду його заяви рішенням від 18 березня 2024 року №94, яке було прийняте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 за принципом екстериторіальності.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23.

Отже, у межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення. Натомість ГУ ПФУ у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тож дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, який вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, та ним у цьому випадку є ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача.

Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання (в разі її призначення). При цьому у суду відсутні підстави вважати, що після призначення пенсії позивачу ГУ ПФУ у Волинській області не проводитиме її виплату.

Таким чином, позовні вимоги до ГУ ПФУ у Волинській області заявлені безпідставно.

Окремо необхідно зазначити, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, позов належить задовольнити частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 18 березня 2024 року №94 та зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком з 19 січня 2024 року (заява надійшла не пізніше трьох місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку), зарахувавши до страхового стажу період роботи з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 року, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на те, що суд задовольнив одну немайнову вимогу і позивач при поданні позову сплатив судовий збір за одну немайнову вимогу, тобто 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 05 квітня 2024 року №32 (а.с.6, 23), то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області необхідно стягнути 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26, ідентифікаційний код юридичної особи 21910427), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18 березня 2024 року №94.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 19 січня 2024 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 29 липня 1984 року по 10 травня 1994 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк