Справа № 340/5274/22
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2024 року м. Дніпросправа № 340/5274/22
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2024 року

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2023р. у справі №340/5274/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, позовні вимоги задоволено:

- визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пільгової пенсії та скасувати рішення від 28.04.2022р. №44;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.04.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зарахувати до пільгового стажу періоди її роботи з 03.05.2001р. по 12.06.2002р. в котельному цеху машиністом вентиляційних і аспіраційних установках (записи №29 та №30 на сторінці 16 та 17 трудової книжки позивачки від 06.12.1984р.), з 15.07.2003р. по 06.10.2005р. в сушильно-пресовому цеху №1 основного виробництва машиністом конвеєру 2 розряду (записи №32, №33, №34 та №35 на сторінках 18, 19, 42, 43, 44, 45 трудової книжки позивачки від 06.12.1984р.), з 19.10.2005р. по 09.06.2008р. в цеху паливоподачі машиністом паливоподачі (записи №36, №37 на сторінках 44, 45, 46, 47 трудової книжки позивачки від 06.12.1984р.) та зарахувати до загального страхового стажу період її роботи з 14.09.1982 по 28.10.1983 року машиністом по пранню та ремонту спецодягу (записи №1 та №2 на сторінці 2 та 3 трудової книжки позивачки від 06.12.1984р.).

Рішення суду набрало законної сили 25.02.2023.

За заявою позивачки від 10.03.2023 видано виконавчі листи на виконання рішення суду.

1 квітня 2024 року на адресу суду надійшла заява позивачки про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, оскільки рішення, що набрало законної сили не виконано належним чином, що на думку позивачки є підставою для встановлення судового контролю.

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо необхідності встановлення судового контролю, зазначив, що вирішуючи питання щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд керується принципом верховенства права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм видно, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З урахуванням того, що позивачка не надала доказів звернення до примусового виконання виданих виконавчих листів, суд не знайшов підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, та відмовив у задоволенні заяви позивачки.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 1 квітня 2024 року, представником позивачки подана апеляційна скарга. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається , що формально відповідач виконав рішення Кіровоградського адміністративного суду , адже повторно розглянув питання призначення ОСОБА_1 пенсії. Тому, на думку заявника, звернення до виконавчої служби для примусового виконання виконавчих листів, не є тим способом, що забезпечить ефективне виконання судового рішення у справі, та захистить права позивачки. Крім того, Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області не відшкодувало ОСОБА_1 судовий збір.

Переглядаючи ухвалене судове рішення, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що відповідно до положень частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною 2 цієї ж статті за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 4 статті 382 КАС України передбачено, що питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах відповідно до статті 382 КАС України здійснюється шляхом перевірки виконання рішення суду, яке набрало законної сили, відповідно до його резолютивної частини. При цьому суд має право за наслідком розгляду звіту встановити новий строк для його подання, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф.

Однак, з огляду на застосовану судом першої інстанції мотивацію, судова колегія зазначає, що особа, яка вважає, що її право, яке захищене судовим рішенням, має бути відновлено повністю, не позбавлена можливості в установленому порядку здійснити власні дії, направлені на виконання рішення суду.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачка не надала доказів звернення до примусового виконання виданих виконавчих листів, немає підстав для застосування судового контролю.

Аргументи апеляційної скарги стосовно того, що звернення до виконавчої служби не принесе бажаного результату, є домислами представника позивачки. Обов`язковість судового рішення забезпечується у встановлений законодавством України спосіб, зокрема, через примусове виконання судових рішень у відповідності до Закону України « Про виконавче провадження.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329, 382 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2024 року в адміністративній справі № 340/5274/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до приписів статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко