Справа № 699/410/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 699/410/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року (розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області (далі - відповідач), в якому позивач з урахуванням заяви від 15.03.2024 (вх.№14027/24) про зміну підстав та предмету позову просить:

визнати незаконною бездіяльність виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради щодо триваючого порушення прав з невидачі трудової книжки ОСОБА_1 ;

зобов`язати виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради видати ОСОБА_1 трудову книжку зі зміною дати звільнення на дату видачі трудової книжки;

стягнути з виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки при звільненні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну підстав та предмету позову позивач зазначає, що на сесії Корсунь-Шевченківської міської ради 08.06.2021 прийнято рішення №8-1/VIII "Про дострокове припинення повноважень Корсунь-Шевченківського міського голови ОСОБА_1 ".

Згідно з приписами ст.47 КЗпП України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Цього виконано посадовими особами відповідача не було.

Позивач стверджує, що з ним не було проведено і розрахунку ні 08.06.2021, ні 09.06.2021. Розрахунок було проведено лише 14.06.2021. Такі дії відповідача на думку позивача порушують трудове законодавство та його права.

Також, відповідно до записів у Журналі обліку руху трудових книжок виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради трудова книжка міського голови ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 прийнята 08.12.2020. Дані про видачу ОСОБА_1 його трудової книжки відсутні.

Лише 12.01.2024 позивачем отримано лист №17/97/02-54 від 27.12.2023, згідно якого виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради пропонує позивачу отримати дублікат трудової книжки у відповідності до Розділу 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993. Крім того, відповідач просить надати будь-які документи про періоди та місця попередніх робіт тощо.

Позивачем на вказаний лист направлена відповідь, згідно якої позивачем надані підтверджуючі документи та висловлене бажання отримати дублікат трудової книжки. 15.02.2024 відповідачем на адресу позивача знов направлено лист №02-47/7/2646, який останнім отримано 20.02.2024, та яким повідомлено про подальше заповнення дублікату трудової книжки позивача та прохання письмово повідомити про спосіб отримання дублікату трудової книжки. 26.02.2024 позивачем на адресу відповідача направлено відповідь з вказанням способу отримання дублікату трудової книжки.

При цьому, відсутні підтвердження тому, що відповідачем вчасно організовано видачу трудової книжки, до трудової книжки не було внесено запис про звільнення в день звільнення. Жодного разу відповідач не намагався передати трудову книжку або будь-яким іншим чином повідомити позивача про її втрату тощо.

Позивач зазначає, що невидача з вини власника або уповноваженого ним органу трудової книжки у зазначені у ст.116 КЗпП строки, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичної видачі трудової книжки.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників.

У положеннях статей 117, 235 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за один і той же період після звільнення найманого працівника, оскільки такий період починається днем звільнення, який є і днем остаточного розрахунку відповідно до статті 116 КЗпП України і закінчується або днем поновлення на роботі, або днем фактичного розрахунку.

За аналогією права та аналогією закону, позивач робить висновок, що стягнення середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки повинен розраховуватися з моменту звільнення по день фактичної видачі трудової книжки.

Невидача з вини власника або уповноваженого ним органу трудової книжки працівникові у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 235 КЗпП України, тобто, виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року позов задовольнити частково.

Стягнуто з Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради (19401, Черкаська обл., м. Корсунь-Шевченківський, вул. Шевченка, буд.42, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки при звільненні за 10.06.2021 у розмірі 789,38 грн. (сімсот вісімдесят дев`ять гривень 38 коп.).

Зобов`язано Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради (19401, Черкаська обл., м. Корсунь-Шевченківський, вул. Шевченка, буд.42, ) вчинити дії, направлені на видачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) дублікату його трудової книжки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу,и в якій останній просить постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та просить - прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 працював з 08.12.2020 до 08.06.2021 на посаді Корсунь-Шевченківського міського голови Черкаського району Черкаської області.

08.06.2021 Корсунь-Шевченківською міською радою прийнято рішення №8-1/VIII "Про дострокове припинення повноважень Корсунь-Шевченківського міського голови ОСОБА_1".

Відповідно до п.1 цього рішення позивача звільнено з посади Корсунь-Шевченківського міського голови з 08.06.2021 у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень.

На підставі п.2 цього рішення з 09.06.2021 повноваження Корсунь-Шевченківського міського голови здійснює секретар Корсунь-Шевченківської міської ради ОСОБА_4, на якого покладено контроль за виконанням цього рішення.

На виконання рішення сесії, розпорядженням секретаря Корсунь-Шевченківської міської ради ОСОБА_4 від 09.06.2021 №126 звільнено позивача з посади міського голови, головному бухгалтеру ОСОБА_2 доручено провести відповідні розрахунки і виплати, а головному спеціалісту з кадрових питань виконавчого комітету ОСОБА_3 - зробити відповідний запис у трудову книжку та видати її ОСОБА_1 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі №580/4643/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його позову до Корсунь-Шевченківської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до записів у Журналі обліку руху трудових книжок виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради трудова книжка міського голови ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 прийнята 08.12.2020.

Вказаний запис внесено після внесення запису від 01.12.2020 про отримання трудової книжки ОСОБА_4 , а запис про трудову книжку ОСОБА_4 внесено після запису від 05.01.2021 про отримання трудової книжки ОСОБА_5 .

Отже запис про отримання трудової книжки позивача датовано 08.12.2020, однак фактично внесено після 05.01.2021. Дані про видачу ОСОБА_1 його трудової книжки відсутні (том 1 а.с.41-43).

З пояснювальної записки головного спеціаліста з кадрової роботи ОСОБА_3 від 10.06.2021 №1164/01-01 вбачається, що ОСОБА_3 у відповідь на доручення секретаря міської ради ОСОБА_4 № 1 повідомляє, що на виконання рішення сесії міської ради від 08.06.2023 підготувала матеріали щодо дострокового припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 та надані останньому на підпис. Однак у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не підписав розпорядження щодо припинення його повноважень ОСОБА_3 не внесла запис до його трудової книжки (том 1 а.с. 44).

У пояснюючій записці від 10.06.2021 №01-01/1168 ОСОБА_3 у відповідь на доручення секретаря міської ради ОСОБА_4 №4, окрім вищевикладеного повідомляє, що міський голова ОСОБА_1 видав розпорядження від 08.06.2021 №122 "Про зупинення дії рішення сесії Корсунь-Шевченківської міської ради №8-1/VIII "Про дострокове припинення повноважень Корсунь-Шевченківського міського голови ОСОБА_1 " (том 1 а.с.45-46).

Керуюча справами виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради Шевченко Г.В. листом від 14.06.2021 №1364/02-43 інформувала секретаря міської ради ОСОБА_4 про неможливість виконання його доручення щодо видачі ОСОБА_1 трудової книжки, оскільки головний спеціаліст ОСОБА_3 з 08.06.2021 до 14.06.2021 відмовилася видавати трудову книжку ОСОБА_1 із записом про звільнення, а з 14.06.2021 не з`явилася на робочому місці і відмовилася передати ключі від робочого кабінету та від сейфу, де знаходяться трудові книжки (том 1 а.с.47).

На підставі розпорядження секретаря Корсунь-Шевченківської міської ради ОСОБА_4 від 14.06.2021 №132 "Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою" призначено службове розслідування стосовно головного спеціаліста з кадрової роботи апарату Корсунь-Шевченківської міської ради ОСОБА_3 щодо можливого неналежного виконання нею службових обов`язків (том 1 а.с.48).

Під час проведення вказаного службового розслідування ОСОБА_3 актом приймання-передачі від 23.06.2021 передала представнику комісії ОСОБА_6 трудові книжки згідно з переліком (а.с.49-50).

Відповідно до акта про відсутність документів від 30.06.2023, при передачі документів з кадрової роботи ОСОБА_3 виявлено відсутність трудової книжки ОСОБА_1 (том 1 а.с.51).

У письмових поясненнях від 02.08.2021, наданих комісії зі службового розслідування, ОСОБА_3 зазначила: "Мені не відомо за який період та з яких причин зникла трудова книжка ОСОБА_1 . При поступленні мене на посаду головного спеціаліста 16.04.2021 дана книжка по акту передачі не передавалася. Про її відсутність мною було повідомлено міського голову, як і за інші трудові книжки" (том 1 а.с. 54).

Відсутність трудової книжки ОСОБА_1 у виконкомі Корсунь-Шевченківської міської ради також зафіксовано актом комісії з проведення службового розслідування від 02.08.2021 (том 1 а.с.53).

13.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до Корсунь-Шевченківської міської ради із заявою (вх.№1075/02-50) про видачу йому трудової книжки та інформації про середньомісячну заробітну плату за два останні повні відпрацьовані місяці (а.с.59).

На вказане звернення виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради за підписом секретаря міської ради ОСОБА_4 надав відповідь від 17.03.2023 №02-50/1075, відповідно до якої видати трудову книжку виконавчий комітет не може у зв`язку з її відсутністю (том 1 а.с.60).

У подальшому, виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради на адресу ОСОБА_1 надісланий лист №1797/02-54 від 27.12.2023 з пропозицією отримати дублікат трудової книжки. Роз`яснено, що для цього необхідно звернутись до відділу управління персоналом Корсунь-Шевченківської міської ради та надати будь-які підтверджуючі документи за періоди та місця попередніх робіт.

На вказаний лист, позивач направив відповідачу лист/повідомлення від 12.01.2024 (вх. від 23.01.2024 №1797/02-54), в якому зазначив, що готовий отримати дублікат трудової книжки. Разом з тим, керуючись ст.47, 116 КЗпП України просить сплатити середньомісячну заробітну плату за весь час затримки видачі трудової книжки у розмірі 547040,33 грн.

Листом від 31.01.2024 №02-54/1797 позивача повідомлено, що вина виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради у невидачі втраченої трудової книжки відсутня. Тому вимога сплатити середньомісячну заробітну плату за весь час затримки видачі трудової книжки не може бути задоволена. Також позивачу запропоновано письмово повідомити про спосіб отримання дублікату трудової книжки.

Аналогічного змісту позивачу направлено лист від 15.02.2024 №02-47/7/2646.

Позивач направив відповідачу лист/повідомлення від 26.02.2024, в якому наполягав на виплаті йому середньомісячної заробітної плати за весь час затримки видачі трудової книжки у розмірі 547040,33 грн. Щодо способу отримання дубліката трудової книжки зазначив, що може прибути для її отримання особисто. Просив повідомити адресу, номер кабінету, дату та можливий час отримання.

Листом від 04.03.2024 №02-47/7/2646 позивача повідомлено, що Законом України від 05.02.2021 №1217-ІХ внесено зміни до ст.ст.47, 235 КЗпП України, у зв`язку із чим, з 10.06.2021 припинено відповідальність роботодавців за випадки несвоєчасної видачі (затримки у видачі) трудової книжки. Тому вимога сплатити середньомісячну заробітну плату за весь час затримки видачі трудової книжки не може бути задоволена. Також позивачу повідомлено, що отримати дублікат трудової книжки можливо у спеціаліста з кадрових питань о 09:00 год. 08.03.2024 в каб.№5 за адресою АДРЕСА_2 .

Вважаючи протиправною невиплату середньомісячної заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки, позивач звернувся в суд з позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР) сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Частинами 2, 3 ст.42 Закону №280/97-ВР передбачено, зокрема, що у разі звільнення з посади міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень надалі повноваження міського голови здійснює секретар відповідної міської ради. Секретар міської ради тимчасово здійснює зазначені повноваження з моменту дострокового припинення повноважень міського голови і до моменту початку повноважень міського голови, обраного на позачергових виборах відповідно до закону, або до дня відкриття першої сесії відповідної міської ради, обраної на чергових місцевих виборах. Повноваження міського голови можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених статтею 79 цього Закону, що має наслідком звільнення його з посади.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.47 КЗпП (у редакції станом на час звільнення позивача) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

На підставі ч.5 ст.235 КЗпП (у редакції станом на час звільнення позивача) у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до абз.5-7 п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року за №58 (далі - Інструкція №58), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Аналіз наведених норм матеріального права (у редакції станом на час звільнення позивача) дає підстави для висновку, що роботодавці, винні в несвоєчасній видачі звільненому працівникові трудової книжки, несуть передбачену частиною п`ятою статті 235 КЗпП України відповідальність у вигляді обов`язку виплатити звільненому працівникові середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки.

Як установлено судом, позивач звільнений з посади Корсунь-Шевченківського міського голови на підставі рішення сесії Корсунь-Шевченківської міської ради від 08.06.2021 №8-1/VIII "Про дострокове припинення повноважень Корсунь-Шевченківського міського голови ОСОБА_1 ".

Таким чином, у роботодавця виник обов`язок видати позивачу трудову книжку із записом про звільнення в день такого звільнення, тобто 08.06.2021.

При цьому, відповідач вказаний обов`язок не виконав, трудову книжку позивачу у день звільнення не видав, що підтверджується встановленими судом обставинами та матеріалами справи, зокрема висновками та документами службового розслідування, якими встановлено відсутність трудової книжки позивача у кадровому підрозділі.

Наведені обставини є підставою для застосування санкції, передбаченої ч.5 ст.235 КЗпП України (у редакції станом на час звільнення позивача) у вигляді обов`язку виплатити звільненому працівникові середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки.

Разом з тим, Законом України від 5 лютого 2021 року №1217-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі", який набрав чинності 10.06.2021, внесено такі зміни до КЗпП України:

- у статті 47: у назві слова "і видати йому трудову книжку" виключено; частину першу викладено в такій редакції: "Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника"; частину другу виключено.

- у статті 235: у частині третій слова "в трудовій книжці" виключено; у частині п`ятій слова "трудової книжки" замінено словами "копії наказу (розпорядження) про звільнення".

Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України у Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп та у Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-7/99 дійшов висновку, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному.

Дію нормативно-правового акта в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою чинності. За загальновизнаним правилом нормативно-правовий акт (в цілому або в окремій частині) втрачає чинність у зв`язку з прийняттям нового акта вищої або однакової юридичної сили з того ж предмета регулювання, без формального скасування старого акта. При виникненні темпоральної колізії наступний акт одного рівня з того ж самого питання скасовує дію актів попередніх.

Аналогічний висновок наведений в рішеннях Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001 та від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012.

Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати принцип подолання темпоральної колізії норм права, відповідно до якого у спірних правовідносинах з 10.06.2021 має застосовуватися ч.1 ст.47 КЗпП України у редакції Закону України від 5 лютого 2021 року №1217-IX, яка не передбачає обов`язку роботодавця видати звільненому працівнику трудову книжку у день звільнення, та ч.5 ст.235 КЗпП України у вказаній редакції, яка не встановлює відповідальності за затримку її видачі у вигляді обов`язку виплатити звільненому працівникові середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки.

Як установлено матеріалами справи, що позивач звільнений з посади 08.06.2021, а Закон України від 5 лютого 2021 року №1217-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі" набрав чинності та застосовується з 10.06.2021.

Тобто, до відповідача санкція ч.5 ст.235 КЗпП України (у редакції станом на час звільнення позивача) у вигляді обов`язку виплатити звільненому працівникові середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки застосовується за 1 день - 09.06.2021.

Визначаючи суму середнього заробітку позивача, суд застосовує процедуру нарахування середнього заробітку працівника за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п.5 Розділу 4 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з довідкою відповідача від 15.03.2023 №02-50/1075 середньоденна заробітна плата позивача становить 789,38 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку стягнути з виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі позивачу трудової книжки при звільненні за 10.06.2021 у розмірі 789,38 грн.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у цій частині.

Щодо посилання позивача, що невидача з вини власника або уповноваженого ним органу трудової книжки у зазначені у ст.116 КЗпП строки, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичної видачі трудової книжки, колегі суддів зазначає наступне.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 29 листопада 2019 року у справі №590/1096/15-а для цілей застосування положень статей 116 та 117 КЗпП України під належними працівникові від роботодавця виплатами необхідно розуміти винагороду у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, а також інші компенсаційні та заохочувальні виплати, встановлені вимогами законодавства та колективним договором, право працівника на одержання яких є безумовним і не залежить від поведінки роботодавця.

Водночас середній заробіток за час вимушеного прогулу, присуджений судом за наслідками встановлення під час розгляду трудового спору факту несвоєчасної видачі трудової книжки, має іншу правову природу і за своєю суттю є відповідальністю роботодавця перед працівником за порушення його трудових прав, зокрема права звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу.

Таким чином, позивач помилково ототожнює середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв`язку із затримкою видачі трудової книжки, який є мірою відповідальності роботодавця із належними їй сумами, що підлягають виплаті на день звільнення, які за своєю суттю є винагородою за виконану роботу.

Отже, положення статей 116, 117 КЗпП України у цьому випадку застосуванню не підлягають, а тому вимоги позивача щодо виплати середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки не ґрунтуються на вимогах закону.

Щодо вимоги зобов`язати виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради видати ОСОБА_1 трудову книжку зі зміною дати звільнення на дату видачі трудової книжки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Як установлено матеріалами справи, що відповідач трудову книжку позивачу у день звільнення не видав, що підтверджується встановленими судом обставинами та матеріалами справи, зокрема висновками та документами службового розслідування, якими встановлено відсутність трудової книжки позивача у кадровому підрозділі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради.

Так, відповідно до п.п.5.1, 5.2 Інструкції №58 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а в разі ускладнення - в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Враховуючи, що оригінал трудової книжки позивача втрачено відповідачем, саме він зобов`язаний видати позивачу трудову книжку з написом "Дублікат".

При цьому, вимога позивача про видачу йому саме трудової книжки, є неефективним способом захисту та не може бути виконана через відсутність (втрату) оригіналу трудової книжки.

Колегія судів звертає увагу на те, що у матеріалах справи наявна копія належним чином оформленого дублікату трудової книжки серії НОМЕР_3 , оформленої на ім`я ОСОБА_1 .

Отже, відповідач виконав передбачений Інструкцією №58 обов`язок оформлення дубліката трудової книжки позивачу.

Із листування сторін вбачається, що відповідач мав намір видати позивачу дублікат трудової книжки та пропонував повідомити про спосіб його отримання (листи №1797/02-54 від 27.12.2023, від 31.01.2024 №02-54/1797, від 15.02.2024 №02-47/7/2646).

У листі від 26.02.2024 позивач вказав, що для отримання дубліката трудової книжки може прибути для її отримання особисто. Просив повідомити адресу, номер кабінету, дату та можливий час отримання.

Листом від 04.03.2024 №02-47/7/2646 позивача повідомлено, що отримати дублікат трудової книжки можливо у спеціаліста з кадрових питань о 09:00 год. 08.03.2024 в каб.№5 за адресою АДРЕСА_2 .

Вказаний лист згідно з даними тренінгу поштового відправлення не вручений позивачу та повернувся відправнику.

З огляду на викладене, належним способом захисту прав позивача є зобов`язати відповідача вчинити дії, направлені на видачу позивачу дублікату трудової книжки.

Разом з тим, вимога позивача визнати незаконною бездіяльність виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради щодо невидачі трудової книжки, є необґрунтованою, оскільки, як установлено вище, відповідачем вчинялись дії, направлені на видачу позивачу дублікату трудової книжки, зокрема, виготовлено дублікат, направлено листи з наміром її видати.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09 березня 2021 року у справі №600/121/19, відповідно до яких право працівника отримати трудову книжку пов`язується не лише з обов`язком роботодавця видати трудову книжку, а й з обов`язком працівника її забрати, якщо роботодавець створив всі умови для її видачі.

Отже, на переконання колегії суддів, бездіяльність відповідача відсутня.

Щодо вимоги видати позивачу трудову книжку зі зміною дати звільнення на дату видачі трудової книжки, колегія суддів зазначає, що відповідно до абз.6, 7 п.4.2. Інструкції №58 при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Так, вказує, що вказані норми кореспондувались із ч.1 ст.47 та ч.5 ст.235 КЗпП України щодо обов`язку видачі трудової книжки при звільнені та відповідальності роботодавця у разі її невидачі у встановлений строк.

Однак, як зазначено вище, Законом України від 5 лютого 2021 року №1217-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі", який набрав чинності 10.06.2021, внесено зміни до ст.ст.47, 235 КЗпП України, що не передбачають обов`язку роботодавця видати звільненому працівнику трудову книжку у день звільнення, та не встановлюють відповідальності за затримку її видачі у вигляді обов`язку виплатити звільненому працівникові середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки. При цьому, відповідні зміни в Інструкцію №58 не внесені.

Отже, вбачається невідповідність правового регулювання спірних правовідносин, зокрема, Інструкцією №58 та КЗпП України.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Зважаючи на невідповідність норм Інструкції №58 та КЗпП України, суд за пріоритетністю застосовує норми КЗпП України, які не передбачають не відповідальності роботодавця за затримку видачі трудової книжки.

Відтак, вимога видати позивачу трудову книжку зі зміною дати звільнення на дату видачі трудової книжки є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищевикладених підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль