Справа № 480/408/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2024 року Справа № 480/408/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 і просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видання наказу про звільнення - ОСОБА_1 , з військової служби у зв`язку з набранням відносно нього законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 , з військової служби у зв`язку з набранням відносно нього законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що проходить службу у відповідача. 19.09.2023 набув чинності обвинувальний вирок відносно позивача, яким притягнуто позивача до кримінальної відповідальності та визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а також засуджено до одного року позбавлення волі. На підставі ст. 69 КК України замінено позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні строком на один рік. Стверджує, що за таких обставин має право на звільнення з військової служби на підставі п.3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Повідомив, що звертався до відповідача із відповідним рапортом про звільнення його з військової служби, однак відповідач у задоволенні такого відмовив.
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідачем зазначається про безпідставність заявлених позовних вимог. Зокрема зазначає, що підпункт «в» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чітко встановлює, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання. Позивача до позбавлення волі не було засуджено, оскільки замінено покарання на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на один рік. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог та визнати судом зловживанням процесуальними правами позивача, оскільки подано безпідставний позов.
Судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи слідує, що позивач проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 , дані обставини не є спірними, сторонами не заперечуються.
Позивач подано рапорт від 29.09.2023 про звільнення згідно п.п. «в» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з тих підстав, що набрав законної сили обвинувальний вирок відносно позивача, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі.
Листом від 05.12.2023 позивача ВЧ НОМЕР_1 повідомлено про відсутність підстав звільнення, оскільки покарання про позбавлення волі судом замінено на тримання в дисциплінарному батальйоні.
Позивач вважаючи, що має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту «в» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин далі) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Нормами п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ закріплено, що початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України.
Частиною 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ визначено виключний перелік підстав звільненнявійськовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Так, згідно з підпункту «в» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ під час воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.
Разом з цим, відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Керуючись наведеним вище, суд зазначає, що військовослужбовці звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.
Разом з цим, при визначенні права на звільнення військовослужбовця, слід враховувати факт початку відбування покарання з дня позбавлення волі, оскільки саме з дня, зазначеного у вироку суду про початок строку відбування покарання, такий військовослужбовець виключається зі списків особового складу органу військової частини.
В даному випадку, вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16.08.2023 у справі № 202/9451/23, який набрав законної сили 18.09.2023 позивача за ч. 4 ст. 402 КК України визнано винним, призначено покарання у виді 1 рік позбавлення волі та замінено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік на тримання у дисциплінарному батальоні для військовослужбовців строком на 1 рік.
За змістом п. 2 ч. 4 ст. 374 Кримінального процесуального кодексу України у резолютивній частині вироку зазначається: у разі визнання особи винуватою: початок строку відбування покарання.
Аналіз приписів підпункту «в» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ дає підстави дійти висновку про те, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби та виключаються із списків особового складу у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, і таке покарання підлягає відбуванню, якщо при цьому, військовослужбовця не було звільнено від відбування покарання.
В даному випадку матеріалами справи не підтверджується, що позивач відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскільки позивача вироком суду від 16.08.2023 по справі № 202/9451/23 звільнено від відбування покарання щодо позбавлення волі та замінено на тримання в дисциплінарному батальйоні, а тому відповідач, враховуючи вимоги ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ правомірно залишив позивача на військовій службі та відмовив у задоволенні рапорту про звільнення.
Із врахуванням вищевикладеного, вимоги позивача визнаються судом необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку із чим задоволенню не підлягають в повному обсязі.
Стосовно клопотання відповідача про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами, та вжиття ходів, передбачених КАС України, суд зазначає, що під час розгляду даної справи судом не встановлено зловживання процесуальними правами позивачем, а подання адміністративного позову та оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є правом особи, передбачене діючим законодавством, що було реалізовано позивачем в межах даної справи, а тому у суду відсутні підстави для застосування будь-яких заходів, визначених КАС України.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видання наказу про звільнення - ОСОБА_1 , з військової служби у зв`язку з набранням відносно нього законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 , з військової служби у зв`язку з набранням відносно нього законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета