Справа № 580/883/20
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року справа № 580/883/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Паламаря П.Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправними дій та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

КП Смілакомунтеплоенерго (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. В.Чорновола, 72А) звернулося до суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Горького, 13), в якій, з урахуванням уточнень, просить:

-визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України в частині стягнення з КП Смілакомунтеплоенерго на користь держави виконавчого збору в розмірі 165499,47грн. в рамках виконавчого провадження №60467164 від 31.10.2019;

-стягнути з Державного бюджету України на користь комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго грошові кошти в розмірі 165499,47грн.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправну бездіяльність відповідача щодо відмови у формуванні та направленні подання про повернення на рахунок КП Смілакомунтеплоенерго зарахованих до бюджету коштів, списаних з рахунків на підставі скасованої судом постанови про стягнення виконавчого збору. Крім того, представник позивача просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказано, що підставою стягнення виконавчого збору у ВП №60467164 була постанова саме про стягнення виконавчого збору, яка є виконавчим документом та була чинною. В судове засідання представник відповідача не з`явився.

Третя особа подала письмові пояснення, згідно яких головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві здійснить повернення/стягнення коштів позивачу за рішенням суду виключно з рахунків на які вони зараховані. Також представник просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.05.2019 у межах виконавчого провадження №59224721 постановлено стягнути з КП Смілакомунтеплоенерго виконавчий збір у розмірі 10% суми примусового виконання - 3497364,35грн.

31.10.2019 відкрито виконавче провадження №60467164 на підставі постанови від 28.05.2019 у межах виконавчого провадження №59224721 в розмірі 1167259,79 грн.

На виконання вказаної постанови 16.12.2019 з рахунку КП Смілакомунтеплоенерго в АТ «УкрСиббанк» списано грошові кошти в сумі 1167259,89грн. на підставі платіжної вимоги №1/4 від 12.12.2019 на користь Міністерства Юстиції України.

17.12.2019 позивач звернувся з вимогою №2411 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про повернення списаних коштів.

17.12.2019 винесено розпорядження №60467164 про перерахування коштів в сумі 1167259,79грн. на рахунок Державного казначейства України та платіжним дорученням №15611 кошти було перераховано до казначейства України з призначенням платежу «погашення виконавчого збору відповідно до постанови №60467164 (14)».

28.12.2019, 11.02.2020 року позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою №2512 та відповідно №239 про повернення коштів.

28.02.2020 листом №60467164/14 відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив позивача на направлені вимоги, що законодавчі підстави для повернення коштів відсутні, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору з КП «Смілакомунтеплоенерго» на користь держави не скасована.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у формуванні та направленні подання про повернення коштів, позивач звернувся до суду.

Крім того, судом встановлено, що згідно постанови Верховного Суду від 23.04.2024 у справі №580/3571/19, визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №60467164 від 31.10.2019 в частині стягнення з боржника КП «Смілакомунтеплоенерго» виконавчого збору в сумі 165499, 47грн.

Згідно мотивувальної частини постанови вказано, що сума виконавчого збору у розмірі 10% від суми, за якою сплинув строк розстрочення виконання позивачем рішення суду повинна була становити 1001760,32 грн, а не 1167259,79 грн., то постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №60467164 від 31.10.2019 потрібно скасувати в частині стягнення з боржника Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» на користь держави виконавчого збору в розмірі 165499,47грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

За змістом ст.1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.2 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження дій чи бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України Про виконавче провадження, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частинами першою та другою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, суд робить висновок, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є: 1) закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню; 2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи те, що постановою Верховного Суду від 23.04.2024 у справі №580/3571/19 визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №60467164 від 31.10.2019 в частині стягнення з боржника КП «Смілакомунтеплоенерго» виконавчого збору в сумі 165499, 47грн., позивач має право на повернення надміру зарахованих до державного бюджету коштів.

Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок №787).

Згідно з пунктом 3 Порядку №787 повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення платіжних інструкцій для здійснення внутрішніх операцій.

Відповідно до пункту 5 Порядку №787 Повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

У разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви.

Платник подає заяву про повернення коштів з бюджету з обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абзаці дев`ятому цього пункту (крім причини повернення коштів з бюджету), та номера відповідного судового рішення, копію відповідного судового рішення, засвідчену належним чином, та копію платіжної інструкції, згідно з якою органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем перераховано грошове стягнення за адміністративні правопорушення до бюджету, або відповідну інформацію, зазначену в такій платіжній інструкції.

Орган, що контролює справляння надходжень бюджету, заповнює реквізити рядків 6-9 Форми подання на повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету (додаток 1) даними, наведеними у відповідній платіжній інструкції (інформації) органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Міністерство юстиції є органом, який відповідно до підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету зобов`язаний забезпечувати відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Отже повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, тобто органу державної виконавчої служби разом зі заявою про повернення коштів з бюджету.

Тобто на Міністерство юстиції, територіальним органом якого є відповідач, законодавчо покладено обов`язок оформлення подання до органу Казначейства про повернення позивачеві надміру сплачених платежів.

Відповідач відповідних дій не вчинив, у зв`язку з чим є обгрнтованими доводи позивача щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

З огляду на викладене, суд для ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підготувати та направити подання щодо повернення комунальному підприємству Смілакомунтеплоенерго грошові кошти в розмірі 165499,47грн., як помилково сплачених, до відповідного органу Казначейства.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина 3, 4 ст. 139 КАС України унормовує, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що між КП Смілакомунтеплоенерго та адвокатським бюро Володимира Ігнатенка та партнери укладено договір №01/11/19 від 01.11.2019 року про надання правової допомоги.

Згідно розрахунку до договору про виконані роботи, вартість послуг адвоката становить 93380,78грн., за надані послуги.

Також, адвокатом надано рахунок №2/1 від 17.02.2020 щодо оплати коштів за надану правову допомогу.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі Est/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04; остаточне рішення 02.06.2014) Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).

Виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи конкретні обставини справи, ступінь складності справи, ту обставину, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за доцільне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу на 10000грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241-245, 250, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо відмови у формуванні та направленні подання про повернення на рахунок комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго зарахованих до бюджету коштів у сумі 165499,47грн.

Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби () підготувати та направити подання щодо повернення комунальному підприємству Смілакомунтеплоенерго () грошових коштів у сумі 165499,47грн., як помилково сплачених, до відповідного органу Казначейства.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби () на користь комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 17000грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.)

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби () на користь комунального підприємства Смілакомунтеплоенерго () судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.)

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення

Суддя Петро ПАЛАМАР