Справа № 160/18629/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, -
11.07.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №178-рл від 19.06.2024 в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 реєстраційний номер НОМЕР_1 терміном дії з 01.08.2023 до 01.08.2024.
12.07.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд зупинити дію розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №178-рл від 19.06.2024 в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 реєстраційний номер НОМЕР_1 терміном дії з 01.08.2023 до 01.08.2024 до моменту набрання законної сили рішення, ухваленого за результатами судового розгляду цієї адміністративної справи по суті.
Вирішуючи вимоги заяви про забезпечення позову, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З аналізу викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
Згідно зі статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- імовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Отже, для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви та довести, що незадоволення заяви призведе до наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову не є самостійним способом захисту порушеного права, та не повинне призводити до вирішення вимог або досягнення іншої мети, не пов`язаної з забезпеченням права особи до вирішення справи по суті.
Позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №178-рл від 19.06.2024 в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 реєстраційний номер НОМЕР_1 терміном дії з 01.08.2023 до 01.08.2024 до моменту набрання законної сили рішення, ухваленого за результатами судового розгляду цієї адміністративної справи по суті.
Проте, забезпечення позову у визначених позивачем межах призведе до фактичного ухвалення рішення по суті позовних вимог без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Встановлення протиправності чи обґрунтованості оскаржуваного рішення та дій відповідача, що є предметом позову потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всестороннього та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні по справі.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а отже заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У задоволенні заяви представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки встановлені статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар