Справа № 520/28624/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 липня 2024 року № 520/28624/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області () про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, у якому просив суд:

- визнати протиправним рішення ГУ ДСНС у Харківській області, оформлене листом Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 22 листопада 2021 року №65010-4668/65131 «про надання відповіді» щодо ненарахування та невиплати компенсації за неотримані предмети форменого одягу під час проходження служби;

- зобов`язати ГУ ДСНС у Харківській області нарахувати і виплатити компенсацію за неотримані предмети форменого одягу під час проходження служби в МНС України та ДСНС України з 10 вересня 2009 року до 12 липня 2021 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2022 року, позов повернуто позивачеві, з огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.07.2023 року ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року і постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2022 року у справі №520/28624/21 скасовані, справа направлена до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

У справі містить Окрема думка члена колегії від 18.07.2023 року , у якій з посиланням на те , що речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням); компенсація за неотримане речове майно слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум; правова позиції висловлені Верховним Судом у постановах від 23 червня 2022 року у справі №540/2001/21, від 27 лютого 2023 року у справі №560/8394/21, -зазначено про те, що суди попередніх інстанцій правильно вирішили, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 122 КАС України та ухвалили у справі законні й обґрунтовані судові рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 10 липня 2009 року по 12 липня 2021 року позивач проходив службу в МНС України та ДСНС України.

Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 12 липня 2021 року № 289 о/с відповідач звільнений зі служби в ГУ ДСНС України в Харківській області у зв`язку із закінченням строку контракту.

08 листопада 2021 року представник позивача звернувся до відповідача із запитом про надання інформації: про забезпечення позивача предметами форменого одягу, про нарахування та виплату компенсації Позивачу за недоотримані предмети форменого одягу і про здійснення нарахування та виплати компенсації Позивачу за недоотримані предмети форменого одягу).

Листом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 22 листопада 2021 року №65010-4668/65131 «Про надання відповіді» представника позивача повідомлено, про відмову в задоволенні заяви, поданої в інтересах Позивача, щодо здійснення нарахування та виплати компенсації Позивачу за недоотримані предмети форменого одягу з мотивів того, що питання компенсації за недоотримані під час проходження служби предмети форменого одягу на даний час є неврегульованим діючим законодавством.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що наказом Головного управління від 12.07.2021 р. № 289 о/с позивача дійсно звільнено зі служби цивільного захисту у зв`язку зі закінченням строку контракту, слід зазначити, що в даному наказі не передбачено виплату компенсації за недотримане речове забезпечення. Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України «Про затвердження опису та зразків форменого одягу і відповідних знаків розрізнення особового складу органів і підрозділів цивільного захисту і норм забезпечення форменим одягом» від 23.08.2005 р. № 795 та постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження опису та зразків форменого одягу і відповідних знаків розрізнення форменим одягом» від 14.02.2018 р. № 81 не передбачено компенсацію за неотримане на момент звільнення речове майно. Також відповідач зазначив, що компенсацію за неотримане речове майно не момент звільнення не передбачено і Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», затверджена наказом МВС України від 20.07.2018 р. № 623. Відповідач зауважив, що позивач прирівнює себе до військовослужбовців, та застосує нормативні акти, які регулюють правовідносини саме у цій сфері, при цьому слід зазначити дані порівняння за аналогією з боку Позивача є помилковими та таким які не відповідають дійсності. Дані нормативні акти в частині відшкодування за неотримане речове майно не розповсюджуються на ДСНС України та осіб рядового і начальницького складу, так як нормами даних нормативно - правових актів не передбачено компенсацію за неотримане речове майно саме особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту ДСНС України. Позивач був особою рядового і начальницького складу проходив службу цивільного захисту (а не військову службу), мав спеціальне звання служби цивільного захисту ( а не військове) і жодним чином не має відношення до військовослужбовців. В ДСНС України та в Головному управління відсутні будь - які військові формування, та такої категорії як військовослужбовців також немає, співробітниками Головного управління складають працівники та особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту. Правовідносини проходження служби цивільного захисту регулюються спеціальним законодавством в даній сфері.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 93 Кодексу цивільного захисту України фінансування заходів у сфері цивільного захисту здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів суб`єктів господарювання, інших не заборонених законодавством джерел.

Частиною 1 статті 101 Кодексу цивільного захисту України визначено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Відповідно до статті 111 Кодексу цивільного захисту України, особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту забезпечуються форменим одягом і відповідними знаками розрізнення за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються центральному органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, іншому центральному органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.

У державних аварійно-рятувальних службах форменим одягом забезпечуються основні працівники за рахунок коштів, передбачених на утримання таких державних аварійно-рятувальних служб, за нормами та зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 25 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593 (далі - Положення №593) також визначено, що особи рядового і начальницького складу забезпечуються форменим та спеціальним одягом, знаками розрізнення, спорядженням і засобами індивідуального захисту.

До 02.03.2018 були чинними Норми забезпечення форменим одягом та іншим речовим майном старшого начальницького складу, затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2005 р. № 795 «Про затвердження опису та зразків форменого одягу і відповідних знаків розрізнення особового складу органів і підрозділів цивільного захисту і норм забезпечення форменим одягом».

Пунктом 2 цих норм було закріплено, що особам рядового та начальницького складу, звільненим після закінчення строку контракту, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту керівництвом відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту, недоотриманий на момент звільнення формений одяг не видається і грошова компенсація не нараховується.

Вказана постанова втратила чинність 02.03.2018.

Права позивача на відшкодування вартості недоотриманого форменого одягу до 02.03.2018 року не були порушені, оскільки позивач впродовж дії вказаної вище постанови не звільнявся. Крім того, у подальшому він звільнений у зв`язку з закінченням строку контракту, що згідно з наведеними вище положеннями також виключає виплату компенсації.

На виконання статті 111 Кодексу цивільного захисту України Кабінет Міністрів України постановою від 14 лютого 2018 року № 81 затвердив Норми забезпечення форменим одягом осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту. Цей нормативно-правовий акт не передбачає після звільнення зі служби цивільного захисту права на одержання неотриманого раніше форменого одягу або нарахування та виплату компенсації за нього.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України Головою Державною служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р. № 178, затверджено порядок виплати військовослужбовцями Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 16.12.2015 р. № 1052 «Про затвердження Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій» Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що законодавством, яке регулює проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту, та порядком забезпечення осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту форменим одягом не визначено право таких осіб на отримання грошової компенсації замість предметів речового майна, та, відповідно, не встановлено обов`язку органів та підрозділів цивільного захисту здійснювати виплату такої компенсації, тоді як підстави для виплати такої компенсації з урахуванням приписів постанови КМУ № 178 відсутні, оскільки позивач не підпадає під дію означеної постанови.

З урахуванням цих обставин позивач не довів наявність у нього права на отримання компенсації вартості за речове майно, що не отримано.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.14, 243-246, 293, 295-296 КАС України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.