Справа № 160/5474/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/5474/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 року (суддя Рябчук О.С., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 03.04.2024 року) у адміністративній справі №160/5474/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання повторно розглянути рапорт про звільнення з військової служби, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі по тексту відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Міністерство оборони України, в якому просив визнати протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду його рапорту від 01.02.2024 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 , оформлене листом від 05.02.2024 року вих. №2190 про відмову в задоволенні його рапорту; зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути його рапорт від 01.02.2024 року про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови звільнити ОСОБА_1 з військової служби; зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ, яким виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнити ОСОБА_1 з військової служби.

З рішенням суду першої інстанції не погодилася Військова частина НОМЕР_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення зі служби за мобілізацією в Збройних Силах України за підпунктом «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку зі здійсненням постійного догляду за матір`ю ОСОБА_2 , однак військова частина не задовольнила відповідний рапорт, оскільки вважає, що належним документом, який підтверджує необхідність стороннього догляду за особою. яка досягла 18-ти річного віку, є висновок медико-соціальної експертної комісії, а не висновок лікарсько-консультативної комісії, про що ОСОБА_1 було роз`яснено листом від 05.02.2024 року №2190. Апелянт посилався на Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317, яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття та Порядок організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затверджений наказом МОЗ від 09.04.2008 року №189, згідно якого лікарсько-консультативна комісія видає висновки або рекомендації стосовно неповнолітнім та постанову Кабінету Міністрів України від №413, яка конкретизує у яких випадках видається висновок МСЕК, а коли ЛКК.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 . 01.02.2024 року подав рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме, з підстав необхідності здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує постійного стороннього догляду. До рапорту було додано висновок №63 від 10.01.2024 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Криворізької міської ради, відповідно до якого ОСОБА_2 , 1957 року народження, потребує постійного стороннього догляду, як нездатна до самообслуговування. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 . Згідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Військовою частиною НОМЕР_1 листом від 05.02.2024 року №2190 повідомлено ОСОБА_1 , що висновок ЛКК про необхідність постійного стороннього догляду за дорослою особою є неналежним документом, виданим поза повноваженнями ЛКК. В листі вказано про необхідність надання висновку медико-соціальної експертної комісії. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ст.2, підпунктом «г» п.2 ч.4, ч.7 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; пунктами 12, 225, 233, 242 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008; Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 року; Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317; Порядком організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 09.04.2008 року №189, Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 року № 407 та прийшов до висновку про те, що поданий ОСОБА_1 до рапорту про звільнення з військової служби висновок ЛКК є належним і достатнім документом для підтвердження того, що особа потребує постійного догляду. Суд зазначив, що дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови звільнити ОСОБА_1 з військової служби є протиправними, а тому з метою повного захисту прав ОСОБА_1 , суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови звільнити ОСОБА_1 з військової служби та зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ, яким виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнити ОСОБА_1 з військової служби.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_5 по мобілізації з 25.02.2022 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 01.02.024 року звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення його з військової служби відповідно до підпункту «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з сімейними обставинами у зв`язку з тим, що його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно висновку ЛКК КНП «Центр медико-соціальної допомоги №2» Криворізької міської ради потребує постійного стороннього догляду к нездатна до обслуговування. До рапорту було додано висновок №63 від 10.01.2024 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Криворізької міської ради, відповідно до якого ОСОБА_2 , 1957 року народження, потребує постійного стороннього догляду, як нездатна до самообслуговування. Згідно висновку у ОСОБА_2 є когнітивні порушення.

Встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження Серії VІ НОМЕР_6 . Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено. що листом від 05.02.2024 року №2190 Військова частина НОМЕР_1 відмовила ОСОБА_1 у зв`язку з необхідністю надання висновку медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2, пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 1, 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 0312.2009 року №1317, Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації. Міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків; потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування.

Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІІІ, п.4 розділу ІV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 09.04.2008 року №189 при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК. До основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог п.4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження. ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, зокрема, висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.

Відповідно до пунктів 2, 5 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 року №407 висновок призначений для реєстрації когнітивних порушень які виникають при захворюваннях (органічні психічні розлади (F00-F09), розумова відсталість (F70-F79), порушення рухової активності (паралічі), соціальна дезадаптація, інвалідність І групи тощо). Когнітивні порушення можуть спостерігатися у симптокомлексі наступних розладів психіки (F10-F19), шизофренія (F20), первазивні розлади розвитку (F84), нейродегенеративні захворювання (хвороба Альцгеймера, Паркінсона тощо), судинні захворювання головного мозку (інсульти, інфаркти мозку, церебральний атеросклероз), нейроінфекція, наслідки черепно-мозкової травми, новоутворення, метаболічні порушення та інтоксикації, аутоімунні захворювання, генетичні захворювання тощо. Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року №859. У висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (пункт 8 Інструкції).

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 року №667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання», до повноважень лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я видається висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу.

Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 0312.2009 року №1317, можна прийти до висновку про те, що така визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності. Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-2/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та враховує, що ОСОБА_1 надано висновок ЛКК №63 від 10.01.2024 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Криворізької міської ради, відповідно до якого ОСОБА_2 , 1957 року народження, потребує постійного стороннього догляду, як нездатна до самообслуговування. Згідно висновку у ОСОБА_2 є когнітивні порушення.

Суд апеляційної інстанції при вирішення спору по суті враховує судову практику Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2024 року у справі №120/1909/23.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вірно обрано ефективний спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 з урахуванням обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 року у адміністративній справі №160/5474/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова