Справа № 140/4994/24
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4994/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (3 категорії), в період з 12.04.1969 по 30.08.1993 постійно проживала в с. Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 № 106 (далі Постанова № 106) входить до переліку населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок радіоактивного забруднення, тому має право на пенсійне забезпечення відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ).

12.03.2024 позивач ОСОБА_1 , у віці 54 роки 11 місяців, звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Проте, ГУ ПФУ в Чернігівській області рішенням № 35 від 20.03.2024 відмовило у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки позивач станом на 01.01.1993 не прожила (пропрацювала) у зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки.

Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки має статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (3 категорії), що підтверджує фактичне проживання в зоні добровільного відселення не менше 3-х років, відповідач безпідставно не врахував до періоду проживання період з серпня 1986 року по 30.08.1993, її страховий стаж становить 37 років 03 місяці 29 днів, що дає право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на умовах, передбачених статтею 55 Закону № 796-ХІІ.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 796-ХІІ № 35 від 20.03.2024, та зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на підставі статті 55 Закону № 796-ХІІ із зниженням пенсійного віку на 5 років 1 місяць з 12.03.2024 (моменту подання заяви про призначення пенсії).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 29).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 31.05.2024 № 2500-0802-7/38543 (а. с. 32-33) відповідач ГУ ПФУ в Чернігівській області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні, оскільки згідно із документами, що були надані позивачем для призначення пенсії, встановлено, що період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 складає лише 4 місяці 2 дні.

У відповіді на відзив (а. с. 36-37) представник позивача ОСОБА_2 з доводами відзиву не погодилася з мотивів, викладених у позовній заяві.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що позов належить залишити без задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а. с. 7).

ГУ ПФУ в Чернігівській області, за результатами розгляду заяви позивача від 12.03.2024 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, прийняло рішення від 20.03.2024 № 35, яким відмовлено у призначенні пенсії, оскільки позивач станом на 01.01.1993 не прожила (пропрацювала) у зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки (згідно наданих документів період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 04 місяці 02 дні) (а. с. 9 зворот - 10).

Листом від 25.03.2024 № 0300-0210-8/8286 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про прийняття зазначеного рішення та надіслало його копію (а. с. 9).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону № 796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Частинами першою, другою статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993. Початкова величина зменшення пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23).

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 проживала в с. Ворокомле Камінь-Каширського району, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, про що надано довідку Ворокомлівського старостинського округу від 02.01.2024 № 5 про реєстрацію та постійне проживання позивача у вказаному населеному пункті з 12.04.1969 по 27.08.1986 (а. с. 17), а тому початкова величина (3 роки) зменшення пенсійного віку до неї застосовується.

При цьому, суд не погоджується із викладеним у рішенні ГУ ПФУ в Чернігівській області № 35 від 20.03.2024 та у відзиві на позовну заяву висновком про відсутність у позивача станом на 01.01.1993 необхідного (не менше 3-х років) періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а. с. 7), а наявність такого посвідчення підтверджує факт проживання або роботи станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, оскільки наведена обставина є умовою для видачі такого посвідчення відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501.

Водночас, підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2023 № 55-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.01.2024 за № 1/41346), які набрали чинності 15.02.2024, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

Так, до заяви про призначення пенсії позивач надала довідку Ворокомлівського старостинського округу від 02.01.2024 № 5 про реєстрацію та постійне проживання у с. Ворокомле Камінь-Каширського району з 12.04.1969 по 27.08.1986 (а. с. 17).

Тобто, зазначеною довідкою підтверджено період проживання у с. Ворокомле Камінь-Каширського району в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 тривалістю 04 місяці 02 дні.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 наявні записи про трудову діяльність у Ворокомлівській середній школі з 31.03.1990 по 30.08.1993 (а. с. 12 зворот).

Проте, зазначений період трудової діяльності не може бути врахований судом як період, що підтверджує факт постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення, позаяк цей період не підтверджений довідкою установи, як того вимагають приписи підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1.

Крім того, суд звертає увагу, що 02.04.1990 у позивача народилися діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 16, 22). При цьому, позивач не подала доказів, які підтверджують, що у період з 31.03.1990 по 30.08.1993 (який у трудовій книжці зазначений як період трудової діяльності у Ворокомлівській середній школі) вона не перебувала у відпустці по догляду за дітьми та фактично працювала або під час такої відпустки проживала в зоні гарантованого добровільного відселення.

Суд також не вбачає підстав для врахування до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення періоду навчання в Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки з серпня 1986 року по липень 1990 року, оскільки вказаний навчальний заклад знаходиться у м. Луцьку, яке не віднесено до зони радіоактивного забруднення, а доводи позивача про те, що вона щоденно добиралася рейсовим пасажирським транспортом з місця проживання батьків до місця навчання (при цьому, відстань між с. Ворокомле Камінь-Каширського району та м. Луцьком становить близько 140 км) жодними доказами не підтверджені.

Отже, наявність у позивача статусу особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), підтверджує факт проживання або роботи станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років. Проте, оскільки позивач не подала передбачених підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 документів, які б підтверджували факт постійного проживання або роботи на територіях радіоактивного забруднення понад 3 роки, тому станом на день звернення із заявою 12.03.2024 у віці 54 роки 11 місяців позивач не набула права на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Суд також звертає увагу, що спір у цій справі виник саме щодо права на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, а помилковий обрахунок відповідачем періоду проживання позивача станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не впливає на правомірність оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в Чернігівській області були відсутні правові та фактичні підстави для призначення позивачу ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ із зменшенням пенсійного віку на 5 років за її заявою від 12.03.2024, оскаржуване у цій справі рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 20.03.2024 № 35 про відмову у призначенні пенсії є правомірним та таким, що прийняте відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення та похідної позовної вимоги щодо зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ із зменшенням пенсійного віку на 5 років 1 місяць належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх