Справа № 420/15119/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15119/23

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі за позовом адвоката Марченка Валентина Валентиновича, в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у звільненні з військової служби

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2023 року адвокат Марченко В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправним та скасувати рішення від 18.03.2023 за №0666/35/2485 про відмову у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).

В обґрунтування позовних вимог адвокат зазначив, що приписами абзацу п`ятого підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ внормовано, що військовослужбовець має право звільнитися з військової служби під час воєнного стану у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю.

За його твердженням, ОСОБА_1 підпадає під дію вказаної норми, адже його дружина є інвалідом 3-ої групи.

Попри те, що на розгляд командиру ВЧ НОМЕР_1 його довіритель подав рапорт про звільнення з військової служби, а також нотаріально засвідчені копії всіх документів, що підтверджують його право бути звільненим, у задоволенні рапорту було відмовлено.

Як указує представник позивача, відмова у задоволенні рапорту від 18.03.2023 була оформлена листом №0666/35/2485, в якому було відсутнє конкретне обґрунтування, адже в містилося лише абстрактне посилання, що додані документи не дають підстав для звільнення ОСОБА_1 ..

Вважаючи наведене вище рішення ВЧ НОМЕР_1 свавільним та протиправним, адвокат заявляє про те, що 17.05.2023 скористався досудовим регулюванням спору, направивши відповідну скаргу до керівника ВЧ НОМЕР_2 .

Оскільки досудове врегулювання спору не мало позитивних результатів, він звернувся з даним позовом до суду за захистом прав свого довірителя.

Також, адвокат Марченко В.В. просив стягнути з ВЧ НОМЕР_1 судові витрати, що понесені його довірителем під час розгляду цієї справ.

На підтвердження цього, з боку представника позивача, була надана квитанція про сплату судового збору та платіжна інструкція від 06.03.2023 про оплату ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов адвоката Марченка В.В., в інтересах ОСОБА_1 , задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення від 18.03.2023 №0666/35/2485 ВЧ НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 відмовлено у праві звільнитися з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Також, суд повернув ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1095, 07 грн, оплачений відповідно до квитанції від 23.06.2023.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, проаналізувавши зміст підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, зазначив, що ВЧ НОМЕР_1 помилково тлумачить вказану норму та істотно звужує її зміст, вважаючи, що відсутність в його дружині інвалідності ІІ групи, робить звільнення військовослужбовця незаконним.

На думку суду, вживання єднального сполучника «та» вказує на два поняття разом.

Між іншим, як вважав суд, уживання розділового сполучника «або» вказує на виділення одного поняття з кількох.

Використання скісної риски «/» між двома сполучниками в комбінованому варіанті «та/або», на переконання суду першої інстанції, означає, що існує три варіанти вибору, а не два.

Себто вжиття вказаної комбінації в абзаці п`ятому підпункту «г», пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII означає, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану:

1 у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю;

2 у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

3 у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Також, як зазначив суд, до спірних правовідносин слід застосувати правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що викладений в постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18, де наголошено, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 указує на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтування апеляції складається з такого.

Покликаючись на положення Закону №2232-ХІІ, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, скаржник заявляє, що рапорт ОСОБА_1 про звільнення був своєчасно розглянутий, надана вичерпна відповідь щодо відсутності підстав для звільнення військовослужбовця у зв`язку з тим, що його дружина має ІІІ групу інвалідності.

Також, скаржник зауважує, що ВЧ НОМЕР_1 , розглянувши скаргу адвоката Марченка В.В., надала, на його адресу детальне обґрунтування підстав для відмови у звільненні ОСОБА_1 .

Відповідь на адресу адвоката була викладена в листі від 13.06.2023 за №0666/35/4810.

Інших доводів, які б свідчили про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, скаржник не зазначив.

Адвокат Марченко В.В. не скористався правом на подання відзиву на апеляцію.

Відповідно до пункту 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.

06.03.2023 ОСОБА_1 подав рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 про звільнення з військової служби. В рапорті позивач просив звільнити його зі служби через сімейні обставини у зв`язку з наявністю у дружини інвалідності ІІІ групи.

Позивач зазначив підставу звільнення - абзац п`ятий підпункт «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

До рапорту позивач додав нотаріально засвідчену копію свого паспорту та паспорту дружини за прізвищем ОСОБА_2 , нотаріально засвідчені копії довідки МСЕК серії 12 ААГ №024675 про інвалідність дружини, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , пенсійного посвідчення дружини як інваліда ІІІ групи.

18.03.2023 відповідач у листі №0666/35/2485 повідомив, що з огляду на наданий пакет документів, відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону № 2232-ХІІ..

Зокрема, абзац 5 підпункт «г» пункту 2 частини четвертої цієї статті унормовує, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

З конструкції цієї норми слідує, що законодавець поєднав сполучниками «та» і «або» дві підстави звільнення військовослужбовців за сімейними обставинами або через інші поважні причини, як-от:

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю (1 умова);

- одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи (2 умова).

Синтаксичний розбір вказаного речення дає підстави вважати, що військовослужбовці які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема під час воєнного стану, за наступних умов:

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи (тобто, 1 або 2 умови);

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи

Тобто, сполучник «та» поєднує 1 і 2 умови, а сполучник «або» розділяє.

На тлі цього колегія суддів уважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що наведена в абзаці 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ підстава звільнення - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю (1 умова) є самостійною.

При цьому, в конструкції цього речення відсутня конкретизація, яка саме група інвалідності повинна бути в дружини (чоловіка).

Разом із тим, якщо розглядати випадок поєднання 1 та 2 умов сполучником «та», то навіть у цьому разі Закон № 2232-ХІІ не ставить звільнення військовослужбовців у залежність від наявність у дружини (чоловіка) І чи ІІ групи інвалідності, а лише вказує «із числа осіб з інвалідністю».

Верховний Суд, розглядаючи подібний спір, у постанові від 24.04.2024 у справі №140/12873/23, висловив таку правову позицію.

На думку суду касаційної інстанції, принагідно допустити, що якби законодавець мав на увазі, як стверджує військова частина, що І чи ІІ групи інвалідності стосується як дружини (чоловіка) військовослужбовців, так і одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), то втрачало б сенс зазначення у конструкції 1 умови фрази «із числа осіб з інвалідністю».

У такому випадку абзац 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ був би викладений наступним чином: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи. Саме в такому випадку можна було б стверджувати про прив`язку 1 та 2 умов до наявності І чи ІІ груп інвалідності.

За такого правового регулювання Верховний Суд дійшов висновку, що наведене скаржником розуміння норми абзацу 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ є суто суб`єктним і ґрунтується на неправильному її тлумаченні.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права та ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, а відтак, відповідно до статті 316 КАС України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі за позовом адвоката Марченка Валентина Валентиновича, в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у звільненні з військової служби залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 10.07.2024.