Справа № 172/2456/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2024 року м. Дніпросправа № 172/2456/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року (головуючий суддя Битяк І.Г.)

у справі №172/2456/23

за позовом ОСОБА_1

до заступника директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземного транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренка Антона Вадимовича, Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Васильківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до заступника директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземного транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренка Антона Вадимовича, Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови про адміністративне правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі серії АА №00013441 та серії АА №00013440 від 07.08.2023 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що про наявність оскаржуваних постанов та притягнення його до адміністративної відповідальності позивач дізнався лише 28.12.2023 року після блокування Державною виконавчою службою його банківських рахунків. По суті прийнятих постанов зазначає, що ним не порушено Правила дорожнього руху в частині вимог про дотримання нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу. Транспортні засоби згідно свідоцтв про їх реєстрацію є спеціалізованими контейнеровозами - С і відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України №30 мають право рухатися по автомобільним дорогам із загальною масою до 46 тон включно.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції за встановлених у справі обставин дійшов висновку, що у даному випадку позивачем не було перевищено максимально допустиму вагу транспортних засобів, оскільки відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 вантажні спеціалізовані контейнеровози мають право рухатися по автомобільним дорогам із загальною масою до 46 тон включно.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне та не об`єктивне дослідження судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач вважає, що спірні постанови про адміністративне правопорушення є правомірним та обґрунтованими, а висновки суду про те, що у діях позивач склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, відсутній, є безпідставними. Позивачем не надано доказів використання спеціального колісного транспортного засобу контейнеровоза для перевезення контейнера із відповідним маркуванням. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення. Відповідач наголошує на тому, що позивач здійснював вантажні перевезення контейнеровозом з порушенням правил їх експлуатації в розумінні міжнародних та національних норм, тому мав право перевозити вантаж з дотримання п. 22.5 Правил дорожнього руху - не більше 40 т., адже навантаження 42-44 тони допускається лише у разі експлуатації контейнеровоза за його прямою спеціалізацією при перевезення контейнерів.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00013440 від 07.08.2023 позивача - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до цієї постанови, 04.08.2023 о 18 год. 26 хв. відповідальна особа допустила рух транспортного засобу MAN TGA 26/400, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська область із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 12,725% (5,09 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

В постанові зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 4510 мм, 2-3: 1350 мм, 3-4: 5350 мм; 4-5: 5070 мм; навантаження на вісь 1 - 8250 кг, 2 - 12800 кг, 3 - 9050 кг, 4 - 9450 кг; 5 10550 кг; загальна маса - 50100 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу загальна маса 45090 кг. (а.с.10, 83)

Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00013441 від 07.08.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Відповідно до цієї постанови, 04.08.2023 о 18 год. 26 хв. відповідальна особа допустила рух транспортного засобу DAF XF95.430, д.н.з. НОМЕР_2 , за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська область із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,338% (3,335 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

В постанові серії зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 4820 мм, 2-3: 1390 мм, 3-4: 5250 мм; 4-5: 5040 мм; навантаження на вісь 1 - 7700 кг, 2 - 13600 кг, 3 - 6600 кг, 4 - 8950 кг; 5 11300 кг; загальна маса - 48150 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу загальна маса 43335 кг (а.с.9, 82)

Вищевказані правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 78, WAGA-WIM35, зав. №16, сертифікат відповідності №UA.TR.113-0619/11F-22, чинний до 26.12.2023.

Означені постанови направлені відповідачем засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації позивача, отримані ним 24.08.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Правомірність та обґрунтованість вказаних постанов є предметом спору, який передано на вирішення суду.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Положеннями статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001 визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно абз. 1 п. 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до абз. 4 п. 4 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

- фактичної маси (пп. «б»):

Вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 тон; трьохвісний автомобіль - 25 тон (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 26 тон); чотирьохвісний автомобіль - 32 тони; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами - 38 тон.

Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом - 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тони; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони.

Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом - 40 тон.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

В спірному випадку вантаж перевозився транспортними засобами, які згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_3 - DAF XF95.430, д.н.з. НОМЕР_2 , НОМЕР_4 - MAN TGA 26/400, д.н.з. НОМЕР_1 є спеціалізованими вантажними сідловими тягачами, вантажними контейнеровозами.

В той же час, виходячи з наведених вище правових норм, відповідач вважає, що оскільки спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер, що підтверджено даними фотофіксації, тому максимально допустимим значенням фактичної маси транспортних засобів у цій справі є 40 тон. Згідно фотозображень транспортних засобів, здійснених в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, що відображаються за QR-кодом оскаржуваних постанов, на площадку для перевезення контейнерів встановлено кузов із переобладнаного контейнера (зрізано його верхню частину), який використовується як кузов власного виготовлення для перевезення насипних вантажів.

За позицією відповідача, з посиланням на Правила експлуатації колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2013 №550, та Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363, якщо в реєстраційних документах транспортний засіб вказано як «контейнеровоз», тобто як колісний транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів, той і його експлуатація повинна відповідати як його конструкції, так і його призначенню.

З приводу таких доводів суд першої інстанції вказав, що у нормативно-правових документах відсутня вимога визнання транспортного засобу контейнеровозом лише в разі перевезення ним контейнеру. Зазначене може бути пов`язане з тим, що такий транспортний засіб як контейнеровоз має конструктивні особливості, що надають йому перевагу порівняно з іншими вантажними транспортними засобами в частині тиску на дорожнє покриття, що й знайшло своє відображення у вигляді законодавчого дозволу рухатись з підвищеною межею вагових параметрів. Тому вказані пояснення відповідача визнані судом першої інстанції необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 16 статті 4 Митного кодексу України контейнер транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), що:

а) являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів;

б) має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання;

в) спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження;

г) сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший;

ґ) сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати;

д) що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного.

Термін «контейнер» включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу контейнера, за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні кузови прирівнюються до контейнерів.

Тобто, контейнер є транспортним обладнанням призначеним для перевезення вантажу. При цьому, контейнером визнається клітка, знімна цистерна або подібний засіб.

Виходячи з визначеного поняття «контейнер», суд вважає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних постанов не враховано факт проїзду означених вище транспортних засобів з напівпричепом-контейнеровозом, оскільки з даних фотофіксації правопорушення чітко вбачається проїзд транспортного засобу з напівпричепом, завантаженим контейнером. Останнє також підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, тому доводи відповідача з цього приводу є безпідставними.

При цьому, відповідач не наводить будь-яких обґрунтованих аргументів та належних доказів щодо виду транспортного обладнання, яке встановлено на напівпричепі, тоді як саме на відповідача покладений обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення (ч.2 ст.77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності оскаржуваних постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА №00013441 та серії АА №00013440 від 07.08.2023 про накладення штрафу.

Суд першої інстанції під час розгляду справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко