Справа № 320/18283/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Костюк Л.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у відкритті та не закритті виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 11.10.2022, виконавчого провадження № НОМЕР_5 від 13.10.2022, виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 18.10.2022 відносно ОСОБА_1 ;

- стягнути з Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 4 484,63 грн. безпідставно стягнутих коштів.

Позов обґрунтований тим, що виконавчою службою було протиправно відкрито виконавчі провадження № НОМЕР_3 від 11.10.2022, № НОМЕР_5 від 13.10.2022, № НОМЕР_4 від 18.10.2022, оскільки станом на час їх відкриття штрафи № 2AB00038005, № 2AB00078789 та № 2АВ0016227 були сплачені, що підтверджувалося інформацією в Сервісі перевірки адміністративних порушень.

За вказаними виконавчими провадженнями було оголошено розшук автомобіль Позивача, арештовано рахунок. Позивачем було повторно сплачено штраф з метою перетину кордону та через арешт коштів, загальна сума повторно сплаченого та списаного склала 4 484,63 грн.

На підставі викладеного Позивач вважає, що наявна протиправна бездіяльність Відповідача у виконавчих провадженнях яка полягала у не закритті вказаних виконавчих проваджень у встановленому чинним законодавством України порядку та строки, що як наслідок, призвело до понесення Позивачем додаткових витрат у вигляді повторної сплати штрафу, неправомірного списання коштів на погашення арештованої суми, вказана сума 4 484,63 грн підлягає стягненню з Відповідача.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Представником Відповідача подано заяву про відкладення розгляду справи, в якій просить, у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання, відкласти розгляд даної адміністративної справи на іншу дату та час.

Колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За змістом частини 1 статті 8 КАС України, всі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Відповідно до частини 1 статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Щодо вказаних Представником Відповідача причин відкладення розгляду справи слід зазначити, що посилаючись на неможливість прибути в судове засідання, останній жодним чином не обґрунтував та не надав жодних доказів на підтвердження вказаного.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Представника Відповідача про відкладення розгляду справи № 320/18283/23.

Також, колегія суддів зазначає, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, тому в силу приписів ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, без участі Представника Позивача - адвоката Прядка Віталія Михайловича.

Крім того, Представник Відповідача міг звернутись з дотриманням вимог ст. 195 КАС України з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Представника Відповідача про відкладення розгляду даної адміністративної справи.

Відповідно до частини 7 статті 287 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Постановами Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_2 накладено штраф за порушення п. 12.9 (б) ПДР України (перевищення швидкості транспортним засобом MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 ):

- серії 2АВ № 00038005 від 31.05.2022 на суму 340,00 грн, та у разі несплати штрафу у строк визначений ст. 300-1 КУпАП в порядку примусового виконання цієї постанови органи виконавчої служби мають стягнути штраф у подвійному розмірі 680,00 грн;

- серії 2АВ № 00078789 від 03.06.2022 на суму 340,00 грн, та у разі несплати штрафу у строк визначений ст. 300-1 КУпАП в порядку примусового виконання цієї постанови органи виконавчої служби мають стягнути штраф у подвійному розмірі 680,00 грн;

- серії 2АВ № 00106227 від 06.06.2022 на суму 340,00 грн, та у разі несплати штрафу у строк визначений ст. 300-1 КУпАП в порядку примусового виконання цієї постанови органи виконавчої служби мають стягнути штраф у подвійному розмірі 680,00 грн.

За заявами стягувача Нацполіції від 30.09.2022 та вищевказаних постанов, Державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діаною Юріївною, керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», було відкрито виконавчі провадження про стягнення штрафів в примусовому порядку, а саме:

- 11 жовтня 2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу на підставі постанови Національної поліції № 2AB00038005 на суму 680,00 грн.;

- 13 жовтня 2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу на підставі постанови Національної поліції № 2AB00078789 на суму 680,00 грн.;

- 18 жовтня 2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу на підставі постанови Національної поліції № 2AB0016227 на суму 680,00 грн.

За вказаними виконавчими провадженнями державним виконавцем прийнято наступні постанови:

- про розмір мінімальних витрат, відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 2 розділу VI Інструкції № 512/5, від 11.10.2022 за ВП № НОМЕР_3 на суму 369,00 грн, від 13.10.2022 за ВП № НОМЕР_5 на суму 369,00 грн, від 18.10.2022 за ВП № НОМЕР_4 на суму 369,00 грн;

- про стягнення виконавчого збору, відповідно до ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», від 11.10.2022 за ВП № НОМЕР_3 на суму 68,00 грн, від 18.10.2022 за ВП НОМЕР_6 на суму 68,00 грн;

- про арешт коштів боржника, відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1117,00 грн (кожна), від 13.10.2022 за ВП № НОМЕР_5, від 24.04.2023 за ВП № НОМЕР_4, від 25.04.2023 за ВП № НОМЕР_3;

- про розшук майна Боржника відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», щодо MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , від 24.04.2023 за ВП № НОМЕР_4 та від 25.04.2023 за ВП № НОМЕР_3;

- про припинення розшуку майна Боржника, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», від 11.05.2023 за ВП № НОМЕР_3, за ВП № НОМЕР_4;

- про закінчення виконавчого провадження, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав фактичного повного виконання виконавчого документа: від 07.02.2023 за ВП № НОМЕР_5, від 12.05.2023 за ВП № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 із припиненням чинності застосованого арешту та інших заходів.

З наданих Позивачем до позовної заяви виписок з карткового рахунку АТ «Універсалбанк» квитанцій від 07.10.2022 № СЕМ1-3Н79-ТТ3Х-9С6Е, № 3КТ2-КК87-В0ЕР-ТНР0, № Р87А-817А-Х72Х-7СЕК ОСОБА_3 сплачено вказані вище штрафи за постановами Департаменту патрульної поліції.

Квитанції були надіслані до виконавчої служби засобами електронного зв`язку за адресою - ІНФОРМАЦІЯ_1 - 20.10.2022 із проханням закрити виконавчі провадження.

Згідно квитанції від 11.05.2023 № 1_366 Позивачем було повторно сплачено штраф в сумі 1117,00 грн та згідно квитанції від 15.05.2023 № сплачено повторно 1133,63 грн. Свої дії Позивач пояснює необхідністю перетину кордону оскільки його автомобіль був задіяний у волонтерських цілях, який був у розшуку.

В подальшому згідно виписки по картковому рахунку Позивача 22 травня 2023 року списано кошти в сумі 1117,00 грн на погашення арештованої суми та 29 травня 2023 року повторно списано кошти в сумі 1117,00 грн на погашення арештованої суми.

Такими чином, Позивачем сплачено повторно 2 250,63 грн штрафу та списано з рахунку Виконавцем на погашення арештованої суми 2234,00 грн. Всього, сума, яка є спірна в даній адміністративній справі склала 4 484,63 грн, та яку Позивач просить стягнути як безпідставно отримані кошти.

Вважаючи бездіяльність виконавчої служби по відкриттю спірних виконавчих проваджень та щодо не закінчення вказаних виконавчих проваджень протиправною, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Позивач сплатив штрафи за постановами Департаменту патрульної поліції серії 2АВ № 00038005 від 31.05.2022, серії 2АВ № 00078789 від 03.06.2022, серії 2АВ № 00106227 від 06.06.2022 - 07.10.2022, про що Позивач повідомив Виконавця 20.10.2022.

Державним виконавцем було відкрито спірні виконавчі провадження № НОМЕР_3 від 11.10.2022, виконавчого провадження № НОМЕР_5 від 13.10.2022, виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 18.10.2022.

Враховуючи вищезазначені норми діючого законодавства суд першої інстанції не вбачав протиправність дій Виконавчої служби щодо відкриття спірних виконавчих проваджень, оскільки такі були відкриті за заявами Стягувача від 30.09.2022 на підставі вищезгаданих постанов.

Після сплати Позивачем 1117,00 грн та 1133,63 грн, Виконавцем були вчинені відповідні дії по закінченню виконавчого провадження № НОМЕР_3 (постанова від 12.05.2023) та № НОМЕР_4 (постанова від 12.05.2023) у зв`язку із фактичною сплатою боргу, сплатою витрат за виконавчим провадженням та виконавчого збору.

Відповідні дії виконавчої служби суд першої інстанції вважав такими, що були вчинені після встановлення обставин повного виконання Боржником постанов, які підлягали примусовому виконанню, сплати штрафу, та інших витрат виставлених виконавчою службою.

Отже, Державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягнені кошти в сумі 2234,00 грн є витратами стягнутими в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, тому такі дії виконавця є правомірними, а підстави для повернення Позивачу стягнутих сум 2234,00 грн відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регламентовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

За змістом частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обов`язковості виконання рішень.

Згідно з п. 6 частини 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною четвертою статті 19 Закону № 1404-VIII передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктом 6 частини п`ятої статті 19 Закону № 1404-VIII встановлено, що боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Частиною 1 статті 6 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Стаття 11 Закону № 1404-VIII визначає, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону - за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 29 Закону № 1404-VIII виконавчі дії проводяться виконавцем у робочі дні, не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час проведення виконавчих дій визначається виконавцем.

Виконавчі дії в неробочі та святкові дні, встановлені законом, проводяться у час, передбачений частиною першою цієї статті, у разі якщо зволікання неможливе або якщо такі дії не можуть бути проведені в інші дні з вини боржника.

Проведення виконавчих дій в інший час, ніж передбачено частиною першою цієї статті, допускається, якщо невиконання рішення створює загрозу життю чи здоров`ю громадян або якщо виконавчі дії, розпочаті до двадцять другої години, необхідно продовжити.

Відповідно до ст. 42 Закону № 1404-VІІІ витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Отже, приписами ст. 27, ст. 42 Закону № 1404-VІІІ, та положеннями Інструкції № 512/5 визначено обов`язок державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору при надходженні виконавчого документа державному виконавцю одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження та про стягнення витрат виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 36 Закону № 1404-VIII у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Витрати, пов`язані з розшуком боржника, майна боржника та його зберіганням, дитини за виконавчими документами про відібрання дитини, стягуються з боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 48 Закону № 1404-VIII готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (ч. 6 ст. 48 Закону № 1404-VIII).

Статтею 56 Закону № 1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 39 Закону № 1404-VIII).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач сплатив штрафи за постановами Департаменту патрульної поліції серії 2АВ № 00038005 від 31.05.2022, серії 2АВ № 00078789 від 03.06.2022, серії 2АВ № 00106227 від 06.06.2022 - 07.10.2022, про що Позивач повідомив Виконавця 20.10.2022.

Державним виконавцем було відкрито спірні виконавчі провадження № НОМЕР_3 від 11.10.2022, виконавчого провадження № НОМЕР_5 від 13.10.2022, виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 18.10.2022.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що ним 20.10.2022 надіслано засобами електронного зв`язку за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 із проханням закрити виконавчі провадження копії квитанцій про сплату штрафів.

Відповідно до відомостей Міністерства юстиції України офіційна електронна пошта Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ .

Відповідно до супроводжувальних документів, сформованих Виконавцем в ході надіслання постанов за вищевказаними виконавчими провадженнями електронна пошта Відповідача вказана: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане надіслання Позивачем квитанцій є надісланням за належною електронною адресою, проте в даній адміністративній справі відсутні докази отримання адресатом (Відповідачем) зазначених квитанцій. Відповідне надіслання квитанцій не є доказом саме їх отримання Відповідачем.

Таким чином, на час прийняття вищезазначених постанов про відкриття виконавчих проваджень, в матеріалах виконавчого провадження були відсутні докази сплати Позивачем штрафів за постановами Департаменту патрульної поліції.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії Виконавчої служби щодо відкриття спірних виконавчих проваджень були правомірними, оскільки такі були відкриті за заявами Стягувача від 30.09.2022 на підставі вищезгаданих постанов, з чим погоджується і колегія суддів.

Після сплати Позивачем 1117,00 грн та 1133,63 грн, Виконавцем були вчинені відповідні дії по закінченню виконавчого провадження № НОМЕР_3 (постанова від 12.05.2023) та № НОМЕР_4 (постанова від 12.05.2023) у зв`язку із фактичною сплатою боргу, сплатою витрат за виконавчим провадженням та виконавчого збору.

Представником Позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції було наголошено на тому, що Відповідачем не було надано доказів, що вказані кошти були витрачені саме у вищевказаних виконавчих провадженнях.

Проте, зарахування зазначених коштів саме у виконавчих провадженнях Позивача підтверджується постановами про закінчення виконавчих проваджень, в яких зокрема вказано, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом № 1404-VIII, оскільки відповідні дії виконавчої служби вчинені після встановлення обставин повного виконання Боржником постанов, які підлягали примусовому виконанню, сплати штрафу, та інших витрат виставлених виконавчою службою.

Також, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стягнені кошти в сумі 2234,00 грн є витратами стягнутими в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, тому такі дії виконавця є правомірними, а підстави для повернення Позивачу стягнутих сум 2234,00 грн відсутні, з чим погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Л.О. Костюк

О.М. Оксененко