Справа № 480/4506/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.О. Бондар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 р. Справа № 480/4506/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2023, м. Суми, повний текст складено 16.11.23 по справі № 480/4506/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд визнати незаконним та скасувати п. 2, 3, 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 в частині оголошення ОСОБА_1 догани та позбавлення 40% щомісячної премії за березень 2023 р.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункти 2 та 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" від 25.03.2023 № 28.

Визнано протиправним та скасовано пункт 5 наказу командира Військові частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" від 25.03.2023 № 28 в частині позбавлення ОСОБА_1 30 % щомісячної премії за березень 2023 року.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції взагалі не взяв до уваги обставини та аргументи викладені відповідачем у відзиві на позов. Крім того залишив поза увагою те що службове розслідування проведено у відповідності до норм Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-ХІV та Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Додатково зазначено, що на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2023 №25 позивачу було здійснено виплату саме 90% щомісячної премії, а не знято 90% щорічної премії, як зазначено у позовній заяві.

Позивач скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, в якій зазначив, що апеляційна скарга не містить доказів того, що позивач об`єктивно мав можливість виконати одночасно два розпорядження, не містить таких доказів і матеріали службового розслідування. Вказує, що апеляційна скарга не містить нових доказів, а зводиться лише до переоцінки обставин наданих судом першої інстанції.

Відповідач в свою чергу подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій з посиланням на правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 06.02.2020 у справі №300/1406/19 зазначив, що наявність процесуальних порушень в ході службового розслідування не може бути самостійною правовою підставою для звільнення особи від дисциплінарної відповідальності, відтак, неповнота встановлених службовим розслідуванням обставин можливого порушення військової дисципліни не може бути підставою для звільнення позивача від дисциплінарної відповідальності.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач на час прийняття відповідачем оскаржуваного наказу проходив військову службу на посаді командира інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , має військове звання капітан.

Згідно витягу з бойового розпорядження командира 152 об117 обр Тро №88 КСП, від 17.03.2023, командиру інженерно-саперного взводу 152 ОБ ТРО надано бойове завдання підрозділу. Обов`язок по контролю, організації та забезпеченню шанцевим інструментом та розподіл особового складу по зонам відповідальності покладено на командира інженерно-саперного взводу 152 об 117 обр ТрО капітана ОСОБА_2 . Термін виконання бойового завдання визначено з 08:30 17.03.2023 до 23:00 17.03.2013. /а.с. 15/

Актом службового розслідування, який датовано березнем 2023 року, встановлено, що відповідно до рапорту т.в.о. начальника групи сил бойове розпорядження №88 від17.03.2023 командиром інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 , не було виконане. Причиною та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення зазначено особисту низьку виконавчу дисципліну та неналежне виконання капітаном ОСОБА_1 своїх функціональних обов`язків /а.с. 12-13/.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2023 №28 "Про результати службового розслідування" ОСОБА_1 не виконав бойове розпорядження №88 від 17.03.2023 військової частини НОМЕР_1 через особисту низьку виконавчу дисципліну та неналежне виконання своїх функціональних обов`язків; позивачу оголошено "догану" та зобов`язано помічника командира батальйону з фінансово-економічної роботи - начальника служби молодшого лейтенанта ОСОБА_3 відповідно до п. 4, п. 5 розділу XVI наказу Міністра оборони України "Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 № 260 капітану ОСОБА_1 виплатити 60% щомісячної премії за березень 2023 року.

Не погоджуючись з наказом №28 від 25.03.2023 року позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати п. 2,3,5 наказу в частині оголошення йому догани та позбавлення 40% щомісячної премії за березень 2023 р.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність застосування стягнення та не підтверджено факт невиконання бойового завдання ОСОБА_1 з причин особистої низької виконавчої дисципліни чи неналежне виконання своїх функціональних обов`язків.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів ураховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За змістом ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 1 статті 40 Закону №2232-ХІІ визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах врегульовані Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби).

Згідно пункту 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової Присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (п. 14 Статуту внутрішньої служби).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (п. 16 Статуту внутрішньої служби).

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України (п. 14 Статуту внутрішньої служби).

У разі коли військовослужбовець, який виконує наказ, отримав від іншого командира (начальника), старшого за службовим становищем чи військовим званням, новий наказ, що стане перешкодою для виконання попереднього, він доповідає про це командирові (начальникові), який віддав наступний наказ, і після отримання його згоди припиняє виконання попереднього наказу.

Командир (начальник), який віддав наступний наказ, повідомляє про це командира (начальника), який віддав попередній наказ (п. 38 Статуту внутрішньої служби).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування унормовано Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, що затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний Статут).

Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Статут) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

За визначенням, наведеним у п. Дисциплінарного Статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно п.2 Дисциплінарного Статуту військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

У пунктах 3,4 Дисциплінарного Статуту закріплено, що військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст.26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч.1 ст.85 Статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу-також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Частиною четвертою статті 85 Статуту врегульовано, що якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за №1503/31371 (надалі - Порядок).

Пунктом 2 розділу І Порядку визначено, що виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

У пункті 1 розділу ІІ Порядку зазначено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку врегульовано, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).

Предметом спору у даній справі є перевірка правомірності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2023 №28 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та виплати 60% щомісячної премії за березень 2023 року (замість виплати премії в повному розмірі, тобто фактичне зняття 40 % відсотків належної до виплати премії).

Так, із акту службового розслідування за фактом невиконання бойового розпорядження №88 від 17.03.2023 зокрема вбачається, що ОСОБА_1 не виконав бойового розпорядження № 88 від 17.03.2023 через низьку виконавчу дисципліну та неналежне виконання капітаном ОСОБА_1 своїх функціональних обов`язків.

Водночас, ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування надав пояснення, в яких зазначив, що до виконання бойового розпорядження № 80 від 15.03.2023 було залучено 8 осіб (2 перебувало у відпустці, 2 на охороні та обороні місця дислокації), в той час як бойове розпорядження надійшло 17.03.2023 (в телефонному режимі) близько 10.00 год. на цей момент робота була виконана на 60%. Так як 2 попередні дні робота проводилася під дощем, весь особовий склад був втомлений. Тому залучення його до виконання паралельного розпорядження могло призвести до невиконання першого та до санітарних втрат серед особового складу. Автомобільна техніка надана автослужбою для виконання бойового розпорядження №80 (автобус) не могла бути залучена до виконання іншого завдання. Крім того ГСП не забезпечив підрозділ необхідними засобами для перевірки цілісності мережі. Також зазначив, що офіцери ГСП мають до нього упереджене ставлення, так як перебуваючи на посаді НВСП 117 бр ТрО постійно вказував на недоліки по службі/а.с.14/.

Відповідно до витягу з бойового розпорядження командира 152 об 117 обр ТрО №80 від15.03.2023, надано бойове завдання підрозділу НОМЕР_2 ОБ ТРО. Сили залучені до виконання бойового розпорядження - інженерно саперного взводу 152 обр ТрО. Старшим групи призначено ОСОБА_1 . Термін виконання бойового завдання з 08.30 16.03.2023 до 23.00 17.06.2023. /а.с.16/

Отже, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, під час виконання бойового розпорядження №80 від 15.03.23 ОСОБА_1 , в телефонному режимі отримав усне розпорядження №88 від 17.03.2023, термін виконання якого фактично співпадав з виконанням попереднього завдання.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що позивача та його підлеглих було забезпечено транспортом та необхідним обладнанням для більш оперативного виконання бойового розпорядження №88 від 17.03.23.

Водночас, під час проведення службового розслідування з приводу невиконання позивачем бойового розпорядження №88 від 17.03.23 відповідачем не зібрано жодних доказів (окрім рапорту лейтенанта ОСОБА_4 ), не надано оцінку фактичним обставинам, а саме тому факту, що позивачу постановлено бойове завдання №88 ще до того, як він виконав попереднє (і строк попереднього спливав лише о 23.00 17.03.2023), а бойове розпорядження №88 мало ще більш обмежений термін - з 08.00 17.03.23 до 23.00 17.03.23.

Відповідно до п. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Згідно п.п. «б» п. 48 Дисциплінарного статуту, одним із дисциплінарних стягнень яке може бути накладено на військовослужбовця є «догана».

Аналізуючи норми пунктів 48 та 86 Дисциплінарного статуту суд зауважує, що рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді догани може бути прийнято тільки у випадку повного доведення вини військовослужбовця у вчиненні дисциплінарного проступку.

Однак приймаючи спірний наказ від 25.03.2023 № 28 «Про результати службового розслідування» та накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення (п. 2,3) відповідач навіть не посилався на висновки акту службового розслідування, а лише констатував, що таке службове розслідування було проведено, жодних висновків, які були встановлені в ході проведеного службового розслідування ані спірний наказ, ані акт службового розслідування не містять.

Стосовно доводів відповідача про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги відомості вказані у відзиві на позовну заяву і не долучив їх до матеріалів справи, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріали справи 480/4506/23 не містять відзиву позивача ані в паперовому, ані в електронному вигляді. Крім того, колегія суддів зазначає, що копія відзиву, що долучена до апеляційної скарги містить інші реквізити справи (№480/4509/23), а долучені копії витягів із бойових розпоряджень №09, №20, №46; акт службового розслідування від 24.03.23; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.23 №25, не є належними у розумінні ст. 73 КАС України, з огляду на те, що не стосуються предмета доказування, а саме правомірності ухваленого Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2023 №28.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано щодо нього дисциплінарне стягнення у виді догани неправомірно та за відсутності для цього підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду першої інстанції в частині обраного способу захисту порушених прав (в частині позбавлення ОСОБА_1 30 % щомісячної премії за березень 2023 року) позивачем не оскаржується.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 по справі № 480/4506/23 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов