Справа № 487/4423/24
Суддя: Афоніна С. М.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №487/4423/24
Провадження №2-а/487/48/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, яким просить: визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2149349 від 14.05.2024 про накладення стягнення в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.05.2024 інспектором УПП в Миколаївській області було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2149349, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, у зв`язку з тим, що начебто він 14.05.2024 о 23:06:490, керуючи автомобілем DODGE Caliber реєстрацій номер НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України. З вказаною постановою позивач не погодився, зазначивши, що він був зупинений працівниками поліції о 23:10 год. під час руху по вул. Пушкінська та йому було повідомлено, що він проїхав перехрестя пр. Героїв України, 9-д в м. Миколаєві на заборонений сигнал світлофору, в якості відео доказу йому було продемонстроване відео з власного мобільного телефону співробітника поліції, де не було видно який саме світловий сигнал мав світлофор під час перетину автомобілем перехрестя, оскільки автомобіль поліції рухався в протилежному напрямку, фактично здійснена зйомка іншого світлофору, крім того, йому не було надано доказів, що саме його автомобіль зафіксовано на перехресті в той час. Крім того, інспектором УПП допущено грубе порушення порядку розгляду адміністративної справи, а саме місце її розгляду, оскільки в постанові зазначене місце скоєння правопорушення: м. Миколаїв пр. Героїв України,9д (перехрестя напроти НУК ім. адмірала Макарова, а місце розгляду справи зазначене м. Миколаїв вул. Пушкінська, тобто місце зупинки автомобіля. Проте, виходячи з вимог чинного законодавства, адміністративна справи повинна розглядатися за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, тобто по АДРЕСА_1 . При винесенні постанови також йому не надали можливості в повному обсязі скористуватися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Отже, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою від 04.06.2024 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі в прядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20.06.2024 відповідач надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 посилаючись на те, що позивачем не наданого жодного доказу на підтвердження своїх вимог на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Так ОСОБА_1 14.05.2024 проїхав перехрестя на жовтий (заборонений) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху; після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 було пояснено суть скоєного правопорушення, та ознайомлено з доказами справи у вигляді запису з нагрудних відеореєстраторів зі службового автомобіля, на відео чітко зафіксовано як світлофор горів жовтим під час руху транспортного засобу позивача, роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та повідомлено, що відносно нього на місці зупинки автомобіля розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, відносно позивача було винесено постанову серії ЕНА №2149349 від 14.05.2024, зі змістом якої позивача було ознайомлено. В фабулі постанови зазначено номер нагрудного відеореєстратору Бк474673, на яку здійснювалось фіксація самого факту спілкування з позивачем та технічний засіб зазначено у п. 5 постанови. Відповідно до вимог ч.2, 4 ст. 258 КУпАП зазначено, що у випадках передбчанних ч.1 і 2 ст. 122 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.. 283 КУпАП. Отже, у визначених випадках законодавством допускається скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення, що не призводить до порушення процесуальних прав особи.

Суд, дослідивши матеріали справита наявні в ній докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 14.05.2024 поліцейським 2 взводу 3 батальйону УПП в Миколаївській області рядовим поліції Краснощоком В.О. стосовно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №2149349, за частиною другою статті 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно описової частини оскаржуваної постанови серії ЕНА №2149349 від 14.05.2024: водій ОСОБА_1 14.05.2024 о 23 год. 06 хв. за адресою: м. Миколаєві по пр. Героїв України, 9д, водій, керуючи транспортним засобом DODGE Caliber реєстрацій номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України, порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух та попереджає про наступну зміну сигналів.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі -ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою установлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно із п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, уповноваженими працівниками підрозділів патрульної служби Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до пункту 8.7.3 «ґ» ПДР сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Зі змісту пункту 8.7.3 «ґ » ПДР слідує, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених пунктом 8.10 цих Правил.

Таким чином, згідно з пунктом 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Водії, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору, не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 8.11. ПДР).

Частиною 2 статті 122 КУпАП України передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП).

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП стали встановлені відповідачем обставини щодо проїзду позивачем перехрестя на забороняючий сигнал світлофора «жовтий» при керуванні транспортним засобом DODGE Caliber реєстрацій номер НОМЕР_1 , що є порушенням п. 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху.

На підтвердження факту вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення відповідачем надані відеоматеріали з реєстратора автомобіля патрульної поліції та нагрудних камери поліцейських.

В ході відтворення наданих відповідачем відеоматеріалів - з реєстратора автомобіля патрульної поліції, судом встановлено, що на цьому відеозаписі зафіксовано факт порушення позивачем вимог п. 8.7.3 «г» Правил дорожнього руху, згідно з якими ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя пр. Героїв України в м. Миколаєві на заборонений жовтий сигнал світлофора. Дійсно номер транспортного засобу не зафіксовано на відеозапису, проте, автомобіль працівників УПП одразу рухається за вказаним автомобілем, зупиняють його та вбачається, що це автомобіль DODGE Caliber реєстрацій номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 ,

За викладених обставин, суд дійшов однозначного висновку про те, що вказаним відеозаписом зафіксовано проїзд автомобіля DODGE Caliber реєстрацій номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , на заборонний жовтий сигнал світлофора.

При цьому, суд зауважує на неможливості розповсюдження на дану ситуацію п.8.11 Правил дорожнього руху України, що дозволяє водіям при увімкненні жовтого сигналу світлофору рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху у випадку, коли вони не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування.

У даному випадку, відеозаписом з реєстратора автомобіля патрульної поліції підтверджується, що позивач проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора, а не завершував маневр.

Надані відповідачем суду відеоматеріали з реєстратора автомобіля патрульної поліції та нагрудних камер поліцейських, суд вважає належними та допустимими доказами по даній справі.

Суд виходить із того, що процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Також, відповідно до підпункту 9 частини 1статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIIIполіція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1статті 40 вказаного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст.ст.72, 73, 74 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Отже, надані відповідачем відеозаписи з місця події, за даних обставин, можуть слугувати доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні наведених норм, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування.

Висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі№536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі № 727/6565/17, від 11 липня 2019 року у справі № 686/15730/16-а.

Також, вирішуючи справу, суд враховує, що відеоматеріалами з місця події підтверджується, що позивач був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення, йому роз`яснено його права, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, йому було надано для огляду докази вчинення правопорушення, отримав постанову про накладення адміністративного стягнення та ознайомився із нею.

Вимогами п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції визначено, що поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За викладених обставин, наведені доводи позивача суд розцінює як спосіб самозахисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Основною умовою під час розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (правова позиція Верховного Суду, яка викладена в постановах від 29.04.2020 року по справі № 283/2460/16-а та від 17.03.2020 року по справі № 334/8803/16-а).

Отже, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода ОСОБА_1 щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких підстав суд вважає, що спірна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2149349 від 14.05.2024 є законною та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.12, 19, 72, 90, 241, 243, 293, 295, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.М. Афоніна