Справа № 160/10092/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех» до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
18 квітня 2024 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех» через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Чернівецької митниці, в якій просить:
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що відповідно до прямого контракту №ТШ-0307 від 03.07.2023 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» та TRANGLE TYRE CO. LTD (Китайська Народна Республіка) та укладених до нього Специфікацій № 4, 5 на митну територію України був завезений товар - шини у кількості 640 шт. на суму 39 449,60 доларів США.
При поданні декларації на підтвердження митної вартості декларантом надано всі необхідні документи відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України з визначенням митної вартості товару за ціною контракту.
25 січня 2024 року декларантом отримано повідомлення від Чернівецької митниці (ідентифікатор повідомлення 9825е74а-62ас-453b-bf4а-d9е2е08d99f6), відповідно до якого позивачеві запропоновано надати за наявності додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех» не погоджується з винесеним рішенням та зазначає про те, що декларантом було визначено митну вартість товарів, пред`явлених до митного оформлення, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України та надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України документи, які підтверджують митну вартість, документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:
- у пункті 5 контракту від №ТRІ-0307 від 03.07.2023 року йдеться про наявність пакування та маркування, однак відомостей щодо включення вартості пакування та маркування, яка є складовою митної вартості товару, не надано;
- рахунки на оплату від 18.01.2024 року №296 та від 22.01.2024 №357 містять відомості щодо наявності експедиторської винагороди та експедиторського обслуговування на території України. Разом з тим, відомості щодо експедиторської винагороди та експедиторського обслуговування за межами України в рахунках відсутні. Експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, однак документів, які б підтвердили безпосередньо вартість та критерій розподілу даних послуг і винагороди на до/після кордону України, не було надано.
Відповідно до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Декларантом надано лист ТОВ "ТД "АЛЬФАТЕХ" лист 26/01-2024-1 від 26.01.2024 року з додатковими документами:
- Сертифікат дилера - номер та дата укладання документу відсутні. Термін дії Сертифікату сплинув 31.12.2023. Дилерський договір, у якому зазначені умови, що можуть впливати на ціни товарів, не надано;
Додатково надані документи не спростовують вищезазначені розбіжності та не можуть бути взяті до уваги митним органом. Інших документів, які запитувались митним органом, не надано
Також в листі №26/01-2024-1 від 26.01.2024 зазначено, що ТОВ "ТД "АЛЬФАТЕХ" надано всі наявні документи та протягом 10 робочих днів додаткові документи надані не будуть.
Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України заявлена митна вартість товарів не може бути визнана митним органом.
Відбулась процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митої вартості товарів.
За результатами консультацій було обрано метод визначення митної вартості - резервний та за основу для визначення митної вартості взято раніше визначену митними органами митну вартість:
- товару за МД №UА500020/2023/016579 від 30.12.2023 року «Шини та покришки пневматичні, гумові, нові, для автобусів і вантажних автомобілів, з індексом навантаження більш як 121, за моделями та кількістю: 245/70R19.5-18TR ТR689А 141/1401 - 48 шт.; 265/70R19.5-18PR ТR657 143/141J - 40 шт.; 265/70R19.5-18РR ТR675 143/141J - 24 шт.; 275/70R22.5-16Я ТRD06 148/145L - 40 шт.; 295/80R22.5-18PR ТБШ06 152/149L - 64 шт.; 315/80R22.5-18РR ТК601Н 154/151M - 42 шт.; 385/65R22.5-20РR ТR692 160J/158L - 26 шт.; 245/70R19.5-18РR ТВС-А11 141/140J - 14 шт.; 385/65R22.5-20PR ТК692 1601/158L - 80 шт.; 385/65R22.5-20РR ТR697 160J58L - 110 шт.; 275/70R22.5-16РR ТК656 148/145L - 26 шт.; 295/80R22.5-16РR ТК601Н 152/148М- 48 шт.; 315/70R22.5-16РR TRD06 152/148М154/150L - 124 шт.; 315/80R22.5-20PR ТТН-813 157/154L - 40 шт.; 215/75R17.5-18РR ТК685 136/1341-190 шт.; 215/75R17.5-16РК ТR689А 135/1331 - 450 шт.; 215/75R7.5-18РR ТR685 136/1341 - 194 шт.; 235/75R17.5-18РR ТR685 143/141J - 160 шт.; 315/80R22.5 - 20 РR ТRD06 157/154К - 2шт; 235/75R17.5-18РR ТR689А 143/141J - 200 шт.;
Торговельна марка - Тгіаngle.
Виробник - Тгіаngle Туrе Со., LTD.
Країна виробництва - Китай, СN.».
Рівень митної вартості 3,02 дол.США за кг. (85,5273 дол.США за шт.).
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех».
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Основний вид господарської діяльності за кодом КВЕД - 46.63 - оптова торгівля машинами й устаткуванням для добувної промисловості та будівництва.
- коносамент № ZH231100214 від 27.11.2023 року;
- автотранспортна накладна - 3812 від 22 січня 2024 року;
- некласифікований комерційний документ - специфікація №2/5 від 20.11.2023 року;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №133 від 06.10.2023 року;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №135 від 20.10.2023 року;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №138 від 06.11.2023 року;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №138 від 06.11.2023 року;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №144 від 22.11.2023 року;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги - 296 від 18.01.024 року;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги - 357 від 18.01.2024 року;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №18.01/24-21 від 18.01.2024 року;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №22.01/24-13 від 22.01.2024 року;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація №4 від 28.08.2023 року;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація №5 від 25.09.2023 року;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація №5 від 25.09.2023 року;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів - №TRI-0307 від 03.07.2023 року;
- договір про надання послуг митного брокера №0101/23 від 01.01.2023 року;
- договір (контракт) про перевезення №2801-20 від 28.01.2020 року;
- договір (контракт) про перевезення №АТП-12/01-24-01 від 12.01.2024 року;
- інші некласифіковані документи - комерційна пропозиція від 25.09.2023 року;
- декларація митної вартості від 25.01.2024 року.
Під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товарів було вивчено документи подані декларантом для здійснення митного оформлення, та встановлено, що вони містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема 25.01.2024 року декларантом отримано повідомлення митниці (ідентифікатор повідомлення 9825е74а-62ас-453b-bf4а-d9е2е08d99f6), відповідно до якого позивачеві слід було надати за наявності додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі їх відсутності:
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
У відповідь на дане повідомлення позивачем було надано відповідь за вих. №26/01-2024-1 від 26.01.2024 року, яким зазначено про відсутність можливості подання інших додаткових документів.
Відповідач послався на те, що відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України документи, які підтверджують митну вартість, документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:
- у пункті 5 контракту від №ТRІ-0307 від 03.07.2023 року йдеться про наявність пакування та маркування, однак відомостей щодо включення вартості пакування та маркування, яка є складовою митної вартості товару, не надано;
- рахунки на оплату від 18.01.2024 року №296 та від 22.01.2024 №357 містять відомості щодо наявності експедиторської винагороди та експедиторського обслуговування на території України. Разом з тим, відомості щодо експедиторської винагороди та експедиторського обслуговування за межами України в рахунках відсутні. Експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, однак документів, які б підтвердили безпосередньо вартість та критерій розподілу даних послуг і винагороди на до/після кордону України, не було надано.
Торговельна марка - Тгіаngle.
Виробник - Тгіаngle Туrе Со., LTD.
Країна виробництва - Китай, СN.».
Рівень митної вартості 3,02 дол.США за кг. (85,5273 дол.США за шт.).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех» не погоджується з винесеним рішенням та зазначає про те, що декларантом було визначено митну вартість товарів, пред`явлених до митного оформлення, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України та надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для зазначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
За приписами частини 8 статті 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частин 4,5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому, застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
У ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, відповідач дійшов висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на наступне.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас, цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.
Щодо пакування та маркування товару, суд виходить з наступного.
У Рішенні митний орган зазначив: «у пункті 5 контракту від №TRІ-0307 від 03.07.2023 року йдеться про наявність пакування та маркування. Відомостей щодо включення вартості пакування та маркування, яка є складовою митної вартості товару, не надано».
Контрактом від №ТRІ-0307 від 03.07.2023 року не передбачено виокремлення вартості пакування та маркування від загальної вартості предмету контракту, отже вартість пакування та маркування входить до загальної вартості товару, що декларується.
Загальна вартість зазначена у митній декларації у графі 22.
Щодо численних вимог митного органу щодо оплати товару, суд виходить з наступного.
Відповідно до приписів статті 53 Митного кодексу України надання до митного органу банківських платіжних документів та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару, не є безумовним або обов`язковим.
На момент митного оформлення товару декларант не був зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що підтверджують оплату товару.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
У свою чергу, умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 року у справі №813/1755/17, від 29.07.2021 року у справі №380/6459/20.
Щодо митної декларації країни відправлення, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення не входить до переліку документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України необхідною умовою для використання цього документу як такого, що підтверджує митну вартість товарів, є наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявність ознак підробок або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у документах, що перелічені в частині 2 статті 53 Митного кодексу України. В межах даної справи такими документами є:
- коносамент № ZH231100214 від 27.11.2023 року;
- автотранспортна накладна - 3812 від 22 січня 2024 року;
- некласифікований комерційний документ - специфікація №2/5 від 20.11.2023 року;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №133 від 06.10.2023 року;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №135 від 20.10.2023 року;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №138 від 06.11.2023 року;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №138 від 06.11.2023 року;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №144 від 22.11.2023 року;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги - 296 від 18.01.024 року;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги - 357 від 18.01.2024 року;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №18.01/24-21 від 18.01.2024 року;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №22.01/24-13 від 22.01.2024 року;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація №4 від 28.08.2023 року;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація №5 від 25.09.2023 року;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація №5 від 25.09.2023 року;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів - №TRI-0307 від 03.07.2023 року;
- договір про надання послуг митного брокера №0101/23 від 01.01.2023 року;
- договір (контракт) про перевезення №2801-20 від 28.01.2020 року;
- договір (контракт) про перевезення №АТП-12/01-24-01 від 12.01.2024 року;
- інші некласифіковані документи - комерційна пропозиція від 25.09.2023 року;
- декларація митної вартості від 25.01.2024 року.
З долучених документів вбачається, що вищевказані документи не містять жодних розбіжностей щодо числових складових митної вартості товарів, надають можливість ідентифікувати найменування, кількість, вартість, порядок та факт поставки товару, а дані, вказані в зазначених документах, кореспондуються між собою.
Щодо експедиторської винагороди та експедиторського обслуговування, суд виходить з наступного.
Втручання митного органу в приватноправові відносини сторін договору є виходом за межі повноважень митного органу.
За результатами процедури консультації вбачається суто формальний підхід митного органу до митної процедури, що межує із надмірним формалізмом та зводиться до створення штучних підстав для завищення митної вартості товарів.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначене Рішення прийнято митним органом всупереч чинному законодавству в сфері митної справи, оскільки не взято до уваги докази, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, натомість митний орган неправомірно акцентував увагу на другорядних документах, які можуть застосовуватися лише після обґрунтування недостатності першорядних документів, чого митним органом зроблено не було.
Враховуючи встановлені обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех» надано всі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, які необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
Натомість, всупереч частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.
Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Умовами частини 2 статті 57 Митного кодексу України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Умовами частини 3 статті 57 Митного кодексу України визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Умовами частини 4 статті 57 Митного кодексу України визначено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Частиною 8 статті 57 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд зазначає, що досліджені судом первинні документи, а також враховуючи додатково подані позивачем до митного органу документи, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
Крім того, митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості Чернівецькою митницею не доведена.
Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення митного органу є необґрунтованим, висновки відповідача базуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації.
З урахуванням наведеного вище, рішення про коригування митної вартості товарів Чернівецької митниці №UA408000/2024/000071/2 від 26.01.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех».
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Альфатех» до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000071/2 від 26.01.2024 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник