Справа № 520/27982/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 липня 2024 року № 520/27982/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м.Свободи, 5, Держпром, під. 3, м. Харків, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в зарахуванні Довідок №06/2-949 від 23.10.2018 року, виданих Архівом державного підприємства "Торезантрацит";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням сум заробітної плати згідно довідок № 06/2-949 від 23.10.2018 року, виданих Архівом державного підприємства "Торезантрацит" з 02.08.2017року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області включити період з 01.01.1992 по 31.12.1998 в розрахунок стажу як роботу, по списку 1 на підставі довідок №51 від 19.04.2019, довідок №06/2-948 від 23.10.2018, виписок з наказу №852 від 21.12.1994 та №140 від 27.07.2007;

стягнути витрати зі сплати судового збору; допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.09.2021 року відповідачем було надіслано рішення про відмову від 01.09.2021 щодо заяви від 28.08.2021. Відмову відповідач аргументував тим, що до заяви від 28.08.2021 року позивачем була додана довідка про заробітну плату №06/2-949 від 23.10.2018 року, видана Архівом Міністерства вугілля та енергетики ДНР за період з 01.01.1997 по 31.07.1999. Усі документи, видані на непідконтрольній території України, починаючи з 1 грудня 2014 року вважаються недійсними. А отже, усі довідки та інші документи, навіть ті, на яких стоїть українська печатка та території України вважаються недійсними і не створюють правових наслідків. 14.09.2021 року Позивач звернувся до ПФ через веб- Портал з метою дізнатися чому йому було відмовлено в перерахунку пенсії та отримати копію розрахунку стажу та заробітку. 12.10.2021 року відповідач надав відповідь, в якій були копії розрахунку стажу та заробітної плати. Ознайомившись з ними, позивач побачив, що розрахунок заробітної плати починається з 2000 року та не включає відомості про заробітну плату до 2000 року, а також в розрахунок стажу не зараховано період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1998 рр. як пільговий стаж по Списку 1. З зазначеними діями відповідача позивач не погоджується, вважає їх незаконними, оскільки, в першу чещу, вони порушують встановлене сі. 46 Конституції України її право на соціальний захист в старості. Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у перерахуванні йому пенсії з врахуванням довідки, що зумовило звернення до суду з зазначеним позовом.

Відповідачі повідомлені належним чином про відкриття провадження у справі через систему Електронний суд та засобами поштового зв`язку, а також про можливість надати до суду відзив на позовну заяву у визначений судом строк, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалися без зазначення причин неподання відзиву. Суд зазначає, що відповідно до положень ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком робота за Списком 1, обчислену на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-1V від 09.07.2003 р.

13.01.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, відповідно до якої просив долучити до його пенсійної справи документи: довідку про заробіток для обчислення пенсії від 23.10.2018 р. № 06/2-949 за період роботи з 1989 по 1991 роки; довідку про заробіток для обчислення пенсії від 23.10.2018 р. № 06/2-949 за період роботи з 1992 по 1996 роки; довідку про заробіток для обчислення пенсії від 23.10.2018 р. № 06/2-949 за період роботи з 1997 по 1999 роки; довідку № 51 від 19.04.2019 р. про підтвердження пільгового трудового стажу; довідку № 06/2-948 від 23.10.2018 р. про підтвердження пільгового трудового стажу; довідку №06/2-948 від 23.10.2018 р. про реорганізацію; виписку за Наказу № 852; виписку з Наказу № 140; копію виписки з ЄДР.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.01.2020 року №726/02-12-20 позивача повідомлено, що оскільки місто Торез Донецької області являється територією республіки Україна, яка в даний час є непідконтрольна владі України та провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам немає, тому у відділу з питань перерахунків пенсій № 22 провадити перерахунок пенсії із наданими довідками, підстави відсутні. Пенсія обчислена, виплачується, за матеріалами пенсійної справи, в повному обсязі відповідно до законодавства.

04.08.2021 року позивач через Веб-портал ПФУ звертався з заявою, щодо допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами та 28.08.2021 з аналогічною заявою.

За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута фахівцями ГУ ПФУ в Львівській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Львівській області №67 від 01.09.2021 року відмовлено в проведенні перерахунку, встановлено, що законних підстав для проведення перерахунку немає з підстав того, що усі документи, видані на непідконтрольній Україні території, починаючи з 1 грудня 2014 року, вважаються недійсними. А отже, усі довідки та інші документи, навіть ті, на яких стоїть українська печатка, на території України вважаються недійсними і не створюють правових наслідків.

Листом від 07.09.2021 року №2000-0213-9/113377 Головного управління Пенсійного фонду України позивачу направлено копію рішення №67 від 01.09.2021 року про відмову в перерахунку пенсії з електронної пенсійної справи.

Позивач 14.09.2021 року звернувся на Веб-портал Пенсійного фонду України із зверненням (вх.№ ВЕБ-20001-Ф-С-21-080605) щодо підстав відмови в перерахунку та надання копії розрахунку стажу та заробітку.

Листом від 12.10.2021 року №13951-21367/Т-02/8-2000/21 позивачу надано копію рішення відділу перерахунків пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.09.2021 року № 67, прийнятого за результатами розгляду заяви про перерахунок пенсії та доданих до неї документів, копію розрахунку стажу та заробітної плати позивача, згідно якого розрахунок заробітної плати починається з 2000 року та не включає відомості про заробітну плату до 2000 року, а також в розрахунок стажу не зараховано період роботи з 01.01.1992р. по 31.12.1998 р., як пільговий стаж по Списку 1.

З зазначеними діями відповідача позивач не погоджується, вважає їх незаконними, оскільки, в першу чергу, вони порушують встановлене ст. 46 Конституції України її право на соціальний захист в старості, що зумовило звернення до суду з зазначеним позовом.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону України № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ (далі - ЗУ №1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі Порядок №637) визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядок №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній відповідних записів.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 містяться записи, зокрема (мовою оригіналу): №7: 16.11.1989 присвоен пятый разряд подземного горнорабочего очистного забоя с полным рабочим днем под землей (наказ № 343 к від 16.11.1989); №9: 02.11.1995 переведен подземным горным мастером с полным рабочим днем по землей на добычном участке (наказ № 97 від 05.07.2007); № 13: 31.07.1999 уволен по ст. 38 КЗоТ Украины по собственному желанию.

Вказані професії передбачені як Списком №1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, так і Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 (п. 1010100а - усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах), а також всіма наступними Списками № 1 аж по нині (затвердженими постановами КМУ №162 від 11.03.1994, №36 від 16.01.2003 та №461 від 24.06.2016).

Отже, дослідженими доказами підтверджується, що позивач виконував роботи, передбачені Списком № 1 у спірний період.

Щодо врахування спірних довідок при розгляді заяви про перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 №1058-IV, встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій також врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1.

Відповідно до п. 2.10 вказаного Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Відповідач у своїй відмові посилається на неможливість врахування наданих позивачем довідок, оскільки первинні документи згідно яких видані довідки знаходяться на непідконтрольній території України та видані організацією так званої "ДНР".

Суд зазначає, що ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.

В той же час, перевірки обґрунтованості видачі документів для призначення (перерахунку) пенсії не є плановими, а здійснюються лише у необхідних випадках. Витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, а не обов`язком. Орган Пенсійного фонду України має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, у разі сумніву в розмірі заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії.

При цьому, неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку відповідної довідки особи не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії (п. 41 постанови Верховного Суду від 09 липня 2020 р. у справі № 235/7688/16-а), а обов`язок збереження всіх первинних бухгалтерських документів, зокрема, документів щодо виплати заробітної плати, не може бути покладено на пенсіонера.

У рамках розгляду цієї справи встановлено та не спростовано відповідачами, що відомості, зазначені в спірних довідках про заробітну плату від 23.10.2018 року №06/2-949 та наявного стажу від 23.10.2018 року №06/2-948, від 19.04.2019 №51, не суперечать відомостям трудової книжки.

Відповідачами не наведено доказів того, що дані, які містяться у довідках про заробітну плату, містять неправдиві або недостовірні дані, або що вони не ґрунтуються на документах первинного обліку, в судовому порядку вказані довідки недійсними також не визнавались.

Суд зазначає, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населений пункт, на території якого підприємство здійснювало господарську діяльність, перебувало на підконтрольній Україні території.

Відповідно до ч.1,2 ст. 4 Закону України від 15.04.2014 р. № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною першою статті 17 вказаного Закону № 1207-VII визначено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території (ч.1 ст. 18 Закону № 1207-VII).

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, №44277/98, рішення від 24.04.2003 року).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, подавши відповідно до законодавства необхідні документи на перерахунок пенсії, мав законні сподівання на своєчасне отримання належно перерахованої пенсії у визначеному законодавством порядку в повному обсязі.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2022 року у справі №243/4336/17 зазначив наступне: «Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

З огляду на зазначене, суд вважає, що довідки про заробітну плату від 23.10.2018 року №06/2-949 та наявного стажу від 23.10.2018 року №06/2-948, від 19.04.2019 №51, видані установою, зареєстрованою на окупованій території, мають бути враховані пенсійним органом при перерахунку пенсії.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими в постанові від 21.02.2022 у справі №243/4336/17.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, зважаючи на встановлені у справі обставини, беручи до уваги те, що питання розрахунку розміру і перерахунку пенсії відноситься до дискреційних повноважень пенсійного органу, то належним способом захисту порушення права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 01.09.2021 №67 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до заяви від 28.08.2021 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2021 про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду та з урахуванням довідок про заробітну плату від 23.10.2018 року №06/2-949 та наявного стажу від 23.10.2018 року №06/2-948, від 19.04.2019 №51, виписок з наказу №852 від 21.12.1994 та №140 від 27.07.2007, включити період з 01.01.1992 по 31.12.1998 до пільгового стажу за Списком № 1.

Щодо вимоги допустити негайне виконання рішення суду, суд зазначає, що згідно з вимогами пункту 2 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Зважаючи на те, що предмет судового розгляду в цій справі не стосується стягнення з відповідача на користь позивача конкретної суми недоплаченої пенсії, то відсутні правові підстави для допуску рішення суду до негайного виконання.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст.139 КАС України

Керуючись ст.257-263, 293,295,297 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.09.2021 року за № 67.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 28.08.2021, з урахуванням висновків наданих судом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Зоркіна Ю.В.