Справа № 214/2514/24
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2514/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 червня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1509211 від 24.02.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову зазначає, що 24.02.2024 року інспектором УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Струк В.М було винесено оскаржувану постанову, згідно якої: 23.02.2024 року, о 23 год. 23 хв., він в м. Київ, пр. Броварський, КП 502, на дорозі, що має три смуги для руху в одному напрямку, рухався без необхідності, в крайній лівій смузі при вільних правих, при цьому не збираючись робити поворот ліворуч чи розворот, при цьому після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив 11.5 ПДР України. Із винесеною постановою позивач не згоден, вважає, що вона необґрунтована та незаконна, а тому підлягає скасуванню. Так, позивач вказує, що 23.02.2024 року він був змушений змінювати смугу руху з лівої на праву та навпаки, оскільки рух відбувався в нічний час на погано освітленій ділянці дороги та на окремій ділянці дороги дорожнє покриття крайнього правого ряду мало пошкодження, а також по крайній правій смузі розташовувався блокпост. В той же час, середня смуга руху була завантажена іншими транспортними засобами, тому він рухався у лівій смузі. Крім того, вважає, що інспектором було допущено порушення процедури розгляду справи.

19 квітня 2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позовні вимоги та твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими. Вказує на правомірне винесення постанови. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1509211 від 24.02.2024 року: 23.02.2024 року, о 23 год. 23 хв., у м. Київ пр. Броварський КП 502, ОСОБА_1 керував автомобілем «Tesla Model S», н/з НОМЕР_1 , на дорозі, що має три смуги для руху в одному напрямку рухався без необхідності у крайній лівій при вільних правих, при цьому не збираючись робити поворот ліворуч чи розворот, після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 11.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. Порушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор 470658.

Пунктом 11.5 ПДР України визначено, що на дорогах, які мають дві або більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом п.п. 1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Положеннями ст.ст. 9, 77 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, у якості доказу вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, представником відповідача було надано до суду диск із відеоматеріалами, оглянувши які, судом встановлено наступне.

На диску наявний відеофайл під назвою «відеозапис», в якому міститься запис із БК 470658, при цьому картинка відсутня та лише зі звуку зрозуміло, що розмова йде між поліцейським та якимось водієм з приводу не зупинки останнього на вимогу поліцейського, встановлення причини зупинки авто та встановлення особи водія. На диску також наявні фото та відеоматеріал з місця розташування камер відеоспостереження. З відео під назвою «не зупинка тз на старт сіті» чітко видно, як авто білого кольору не зупиняється на вимогу працівника поліції, при цьому авто рухається у крайній правій смузі. Відеофайл під назвою «не зупинка тз на авто відеореєстратор» містить аналогічний запис, оскільки авто розташовувалось на дорозі поряд із поліцейським, який подав сигнал про зупинку. Файл «переслідування авто» містить запис із відеореєстратора, розташованого у патрульному автомобілі під час переслідування автомобіля з н/з НОМЕР_1 вулицею, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку. На диску також наявні фото «протокол ст. 130» та «протокол не зупинка тз». З відео «факт порушення 1» встановлено, що запис ведеться на дорозі, яка має три смуги руху в одному напрямку, спочатку проїздять автомобілі у середній та крайній правій смузі, одразу за ними у крайній лівій смузі рухається транспортний засіб. Фото під назвою «факт порушення 2» містить зображення автомобіля у лівій смузі та на фото під назвою «факт порушення 3» наявне збільшення автомобіля із н/з НОМЕР_1 , проте з даного фото не зрозуміло місце розташування даного транспортного засобу.

Виходячи з положень ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, дослідивши надані представником відповідача докази, суд дійшов висновку, що такі не доводять вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки жоден із відео та фото доказів, наявних на диску беззаперечно не підтверджує рух автомобіля під керуванням позивача у крайній лівій смузі для руху при вільних правих.

При цьому суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, рішення має бути обгрунтованим, ухваленим судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскільки відповідачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відтак факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, ґрунтується на припущенні.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року по справі №463/1352/16-а «в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Суд вважає, що в даному випадку вищезазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були дотримані, оскільки належні докази вини позивача та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні. Доводи позивача, викладені в його позові, відповідачем не спростовані.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. У зв`язку із задоволенням позову з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у вказаному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №1509211 від 24.02.2024року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Попов