Справа № 500/3973/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення адміністративного позову

Справа № 500/3973/24

12 липня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Сампару Надію Миронівну звернулася до суду з позовом до Микулинецької селищної ради, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення сорок восьмої сесії восьмого скликання Микулинецької селищної ради від 17.05.2024 №2874 Про внесення змін до рішення №1613 від 12.11.2021 Про утворення старостинських округів на території Микулинецької селищної ради;

визнати дії Микулинецької селищної ради щодо винесення попередження про наступне вивільнення старости Варваринецького старостинського округу Микулинецької селищної ради Бенько Оксани Олексіївни від 21.05.2024 № 3 протиправними.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження суддею одноособово, призначено підготовче засідання.

Через систему «Електронний суд» 12.07.2024 надійшла заява представника позивача - адвоката Сампари Надії Миронівни про забезпечення позову, у якій заявник просить заборонити Микулинецькій селищній раді здійснювати дії щодо припинення трудових правовідносин із старостою Вариванецького старостинського округу ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви заявник зазначила, що 21.05.2024 Микулинецька селищна рада винесла попередження про наступне вивільнення старости Варваринецького старостинського округу Микулинецької селищної ради Бенько Оксани Олексіївни.

Підставою винесення повідомлення про вивільнення стало рішення сесії Микулинецької селищної ради № 2874 від 17.05.2024 «Про внесення змін до рішення № 1613 від 12.11.2021 року «Про утворення старостинських округів на території Микулинецької селищної ради» у зв`язку із об`єднанням Струсівського старостинського округу із Варваринецьким старостинським округом.

12.11.2021 сесією Микулинецької селищної ради Тернопільської області прийнято рішення № 1613 «Про утворення старостинських округів на території Микулинецької селищної ради». Вказаним рішенням, Микулинецька селищна рада вирішила утворити старостинські округи Микулинецької селищної ради в кількості 9 округів. Вказане рішення виконане, старостинські округи на території Микулинецької селищної ради утворені, старости відповідних округів затвердженні та здійснюють представництво інтересів жителів цих округів.

17.05.2024 Микулинецькою селищною радою Тернопільської області прийнято рішення № 2874 «Про внесення змін до рішення № 1613 від 12.11.2021 року Про утворення старостинських округів на території Микулинецької селищної ради. Вказаним рішенням, Микулинецька селищна рада вирішила внести зміни до рішення сесії № 1613 від 12.11.2021 року «Про утворення старостинських округів на території Микулинецької селищної ради», шляхом затвердження його в новій редакції, а саме: пункт 1 викласти в іншій редакції, відповідно до якої утворено нові старостинські округи Микулинецької селищної ради в кількості 7 округів.

Представник вважає, що таке рішення прийнято протиправно з порушеннями норм чинного законодавства України, без дотримання встановленої процедури, оскаржуваним рішенням порушено права та інтереси жителів Струсівського та Варваринського старостинського округів (які об`єднані в один округ), а також старост Дворічанського, Струсівського, Варваринського старостинських округів.

Через це заявник вважає, що існують підстави для забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення до набрання законної сили рішення суду та заборони відповідачу вчиняти дії спрямовані на припинення трудових правовідносин із старостою Варваринецького старостинського округу ОСОБА_1 . Після припинення трудових відносин із старостою Варваринецького старостинського округу, поновити її на посаді буде неможливо.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову та наявні докази, суд приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Вищезазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження. Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.

У зв`язку з цим суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

У контексті співмірності суди також повинні перевіряти не тільки співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, а й надавати оцінку порушеному праву позивача, про захист якого він просить.

Предметом дослідження у межах спірних правовідносин є правомірність рішення Микулинецької селищної ради від 17.05.2024 №2874 Про внесення змін до рішення №1613 від 12.11.2021 Про утворення старостинських округів на території Микулинецької селищної ради та дій Микулинецької селищної ради щодо винесення попередження про наступне вивільнення старости Варваринецького старостинського округу Микулинецької селищної ради ОСОБА_1 .

Оскаржуваним рішення від 17.05.2024 №2874 Микулинецька селищна рада вирішила внести зміни до рішення сесії № 1613 від 12.11.2021 «Про утворення старостинських округів на території Микулинецької селищної ради», шляхом затвердження його в новій редакції, а саме: пункт І викласти в такій редакції:

утворити наступні старостинські округи Микулинецької селищної ради в кількості 7 округів:

Ладичинський старостинський округ у складі сіл - Ладичин (1098 житель), Дворіччя (527 житель);(разом - 1625);

Заздрістський старостинський округ у складі сіл - Заздрість (764 житель);

Дружбівський старостинський округ у складі селища Дружба (1881 житель), села Налужжя (444 житель) (разом 2325 жителі);

Струсівсько-Варваринський старостинський округ у складі сіл - Струсів (1396 житель), Бернадівка (197 житель); Варваринці (1483 житель) (разом 3076 жителів);

Різдвянський старостинський округ у складі сіл - Різдвяни (474 житель), Зубів (318 житель) (разом - 792 жителів);

Дарахівський старостинський округ у складі сіл - Дарахів (1868 житель), Тютьків (438 житель), Кам`янка (151 житель), (разом- 2457 жителів);

Хмелівський старостинський округ у складі сіл - Хмелівка ( 461 житель), Нова Брикуля (198 житель), Стара Брикуля (314 житель); (разом - 973 жителів);

пункт 2 рішення сесії № 1613 від 12.11.2021 року «Про утворення старостинських округів на території Микулинецької селищної ради» викласти в такій редакції:

уповноважити затверджених старост відповідних населених пунктів представляти інтереси жителів цих округів:

Заздрістського старостинського округу - старосту ОСОБА_2 , відповідно до ст.15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» за ОСОБА_2 зберігається раніше присвоєний 7 (сьомий) ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Дружбівського старостинського округу - старосту Гарбуза Андрія Мироновича, відповідно до ст.15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» за ОСОБА_3 зберігається раніше присвоєний 10 (десятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Різдвянського старостинського округу - старосту ОСОБА_4 , відповідно до ст.15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» за ОСОБА_4 зберігається раніше присвоєний 7 (сьомий) ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Дарахівського старостинського округу - старосту ОСОБА_5 , відповідно до ст.15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» за ОСОБА_5 зберігається раніше присвоєний 10 (десятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Хмелівського старостинського округу - старосту ОСОБА_6 , відповідно до ст.15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» за ОСОБА_6 зберігається раніше присвоєний 9 (дев`ятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Пункт 3 оскаржуваного рішення визначає селищному голові ОСОБА_7 провести громадські обговорення кандидатури старости в Ладичинському та Струсівсько-Варваринському старостинських округах селищної територіальної громади відповідно чинного законодавства.

Позивач ОСОБА_1 є старостою Варваринецького старостинського округу Микулинецької селищної ради. У зв`язку з прийнятим рішенням від 17.05.2024 №2874 відповідачем винесене попередження про наступне вивільнення старости Варваринецького старостинського округу Микулинецької селищної ради Бенько Оксани Олексіївни від 21.05.2024 № 3.

У заяві про забезпечення позову заявниця посилається на те, що Микулинецькою селищною радою виготовлено проект рішення «Про припинення повноважень та звільнення старост» від 19.07.2024, відповідно до якого передбачено звільнення ОСОБА_1 старости Варваринецького старостинського округу Микулинецької селищної ради із достроковим припиненням повноважень, за скороченням штату за п.1 ст.40 К3пП України 22.07.2024.

Звертаючись до суду із цією заявою про забезпечення позову заявник вказує на негативні наслідки, які, на її думку, можуть настати внаслідок незабезпечення позову та полягають у тому, що у випадку припинення трудових правовідносин із ОСОБА_1 поновити її на раніше займаній посаді буде неможливо, невжиття заходів забезпечення позову призведе до нового судового спору щодо оскарження звільнення з посади, а вжиття заходів забезпечення позову не завдасть шкоди жодній особі.

Надаючи оцінку таким обставинам і враховуючи предмет позову, суд зауважує, що фактично заявник наполягає на продовженні трудових відносин ОСОБА_1 на посаді старости Варваринецького старостинського округу Микулинецької селищної ради і забезпечивши цей позов у спосіб, який просить заявник, суд продовжить проходження позивачем публічної служби. Такі правові наслідки будуть аналогічні тим, що могли б настати у разі задоволення позову у даній справі.

Тобто, задоволення заяви позивача вказуватиме на те, що судом фактично буде ухвалено рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

При цьому посилання позивача на ініціювання нового судового спору у разі звільнення позивача з посади не є достатньою підставою для забезпечення позову. До того ж позивач не враховує, що чинним законодавством передбачено ряд гарантій спрямованих на забезпечення ефективного виконання рішення суду про поновлення на роботі неправомірно звільненої особи, які стосуються строку та процедури виконання такого рішення та наслідків його невиконання. Метою цих гарантій є унеможливлення тих ризиків, про які зазначає заявник у заяві про забезпечення адміністративного позову.

Таким чином, здійснивши оцінку доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд доходить висновку, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на її необґрунтованість та безпідставність.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 153, 154, 156, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 12 липня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.