Справа № 420/19091/22
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/19091/22
Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024р. по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2022р. ГУ ДПС в Одеській області звернулося до суду із позовом до ФОП ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 41 511, 38грн..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у відповідача виникла в результаті самостійного нарахування платником податків податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за № від 13.08.2021р. на суму 5 797,69грн. із врахуванням переплати (основний платіж); самостійного нарахування платником податків податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за № від 10.02.2022р. на суму 10 321,05грн. (основний платіж); самостійного нарахування платником податків податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за №6 від 10.02.2022р. на суму 12 557,98грн. (основний платіж); самостійного нарахування платником податків податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за № від 10.02.2022р. на суму 376,74грн. (основний платіж); самостійного нарахування платником податків податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за № від 23.02.2022р. на суму 12 457,92грн. (основний платіж).

Позивач вказує на те, що у зв`язку із несплатою боржником заборгованості податковим органом було прийнято податкову вимогу форми «Ф» за №0-1552 від 31.08.2021р..

Представник податкового органу зазначає, що станом на день звернення в суд із даним адміністративним позовом заборгованість не погашена.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024р. адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 суму заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб 41 511,38грн. на бюджетний рахунок UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , КБК 18050400 отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/18050400.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення норм права. При цьому вказує на те, що ним у лютому 2023р. було сплачено суму заборгованості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не надано відповідних та належних доказів про погашення ним податкового боргу, то наявні усі законні підстави для стягнення такої заборгованості.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі та належної оцінки доказів, допустив невірне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30.11.2009р. ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП за адресою місцезнаходження: АДРЕСА_1 та взятий на податковий облік та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування (основний); 43.21 Електромонтажні роботи; 43.31 Штукатурні роботи; 43.32 Установлення столярних виробів; 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; 43.34 Малярні роботи та скління; 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 43.91 Покрівельні роботи; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель. Номер запису: 0083462.

ОСОБА_1 з 1.12.2009р. перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС в Одеській області.

Як вбачається із матеріалів справи, що станом на 29.11.2022р. відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про суми податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІПК) податкова заборгованість ОСОБА_1 становить 41 511,38грн..

Судом першої інстанції було встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 з єдиного податку з фізичних осіб виникла в результаті самостійного нарахування платником податків податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за № від 13.08.2021р. на суму 5 797,69грн. із врахуванням переплати (основний платіж); самостійного нарахування платником податків податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за № від 10.02.2022р. на суму 10 321,05грн. (основний платіж); самостійного нарахування платником податків податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за №6 від 10.02.2022р. на суму 12 557,98грн. (основний платіж); самостійного нарахування платником податків податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за № від 10.02.2022р. на суму 376,74грн. (основний платіж); самостійного нарахування платником податків податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за № від 23.02.2022р. на суму 12 457,92грн. (основний платіж).

У зв`язку із не сплатою податкового боргу, податковий орган звернувся в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з урахуванням підстав, за якими відповідач пов`язує його незаконність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами п.291.3 ст.291 ПК України визначено, що юридична чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначному цією главою.

Згідно з пп.298.1.1 п.298.1 ст.298 ПК України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

Відповідно до пп.298.1.4 п.298.1 ст.298 ПК України, суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Положеннями п.293.1 ст.293 ПК України встановлено, що ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

У відповідності до п.295.4 ст.295 ПК України, сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

Приписами п.299.1 ст.299 ПК України визначено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

За правилами п.300.1 ст.300 ПК України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду даної справи, що згідно даних обліку та звітності ГУ ДПС в Одеській області, за відповідачем рахується податковий борг по сплаті єдиного податку з фізичних осіб в сумі 41 511,38грн., який виник внаслідок несплати встановленої ставки єдиного податку за період з 19.08.2021р. по 23.02.2022р..

Відповідно до п.6.1 ст.6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

За правилами п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Як вбачається із матеріалів справи, що 31.08.2021р. ГУ ДПС в Одеській області було прийнято податкову вимогу форми «Ф» за №0-1552, яка направлялась відповідачу за адресою місцезнаходження відповідача, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Приписами п.87.11 ст.87 ПК України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

За правилами пп.95.1, 95.2 та 95.3 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як вбачається із матеріалів справи, що Одеський окружний адміністративний суд під час ухвалення рішення 12.04.2024р. та встановлення обставин справи керувався розрахунком податкового боргу, довідки про суми податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІПК) ФОП ОСОБА_1 станом на 29.11.2022р..

При цьому, ФОП ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі вказав на те, що станом на час ухвалення судового рішення (12.04.2024р.), податкове зобов`язання відповідача із сплати єдиного податку фізичної особи - підприємця за період з 19.08.2021р. по 23.02.2022р. вже була погашено у лютому 2023р.. На підтвердження погашення податкового зобов`язання ФОП ОСОБА_1 було надано платіжні інструкції за №15 від 9.02.2023р. та за №0.0..1 від 9.02.2023р., а також було надано Витяг з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами станом на 18.04.2024р., з якого вбачається, що за відповідачем відсутні будь-які заборгованості.

Окрім того, податковим органом було надано додаткові пояснення у справі, в яких, зокрема, підтверджено факт погашення спірного податкового боргу, а також надані відповідні пояснення щодо неналежного виконання своїх обов`язків особою, яка раніше була визначена на супроводження даної справи та через яку податковим органом було надано хибну інформацію до суду. На підставі чого, податковий орган вважає, що предмет спору у даній справі щодо стягнення заборгованості з ФОП ОСОБА_1 за оскаржуваним рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2024р. відсутній.

З урахуванням викладеного, наданих доказів, судова колегія вважає, що в даному випадку дійсно встановлено відсутність податкового боргу у відповідача, а тому і відсутній предмет спору.

Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи у суді першої інстанції, у зв`язку із чим не міг надати пояснення та відповідні документи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, та передчасно дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні позову з вищенаведених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О.Турецька

Л.П. Шеметенко