Справа № 560/5419/24
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5419/24
РІШЕННЯ

іменем України

11 липня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з лав Збройних Сил України на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно з поданим рапортом та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення, яким звільнити з лав Збройних Сил України на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позову вказує, що подав рапорт щодо звільнення на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Зазначає, що 29.03.2024 отримав відмову, мотивовану тим, надані до рапорту копії не завірені належним чином, довідка медико-соціальної експертної комісії про наявність в матері інвалідності ІІІ групи та висновок лікарсько-консультативної комісії про потребу у її постійному сторонньому догляді не відповідають приписам пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо звільнення, оскільки висновок лікарсько-консультативної комісії про потребу постійного стороннього догляду є документом, який слугує підставою для звільнення з військової служби. Просить задовольнити позовні вимоги.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 , у якому відповідач зазначає, що згідно із наданим позивачем висновком ЛКК від 12.03.2024 № 4/238 ОСОБА_2 є матір`ю позивача, за станом здоров`я хвора та потребує постійного стороннього догляду. Враховуючи необхідність отримання постійного догляду ОСОБА_2 , та відсутністю будь-якої конкретної особи вказаної у висновку ЛКК від 12.03.2024 № 4/238, що має здійснювати догляд за нею позивач повідомлений, що для підтвердження наявності підстави для звільнення, що була вказана у рапорті, необхідно довести відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд. зазначену вимогу позивач не виконав. Законодавцем надане чітке розмежування за віковою ознакою між медичним висновком МСЕК (після 18 років) та ЛКК (до 18 років). Вважає, що потребу стороннього постійного догляду матері позивача має підтверджувати саме медико-соціальна експертна комісія, а не лікарсько-консультативна комісія. У задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просить приєднати до матеріалів справи копію акту соціальних потреб сім`ї/особи від 16.05.2024 про підтвердження факту проживання позивача з його матір`ю та здійснення ним постійного догляду за матір`ю, яка має інвалідність з порушенням опорно-рухового апарату та центральної і периферичної нервової системи.

Ухвалою від 10.06.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд надав ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) доступ до справи №560/5419/24 через підсистему "Електронний суд".

Ухвалою від 05.07.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

18.03.2024 позивач подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 , у якому просив звільнити з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із необхідністю постійного стороннього догляду за матір`ю ( ОСОБА_2 ), яка є особою з інвалідністю ІІІ групи інвалідності. До рапорту долучив: копії військового квитка, свідоцтва про народження, довідки НОМЕР_3 про встановлення ІІІ групи інвалідності ОСОБА_2 , висновку лікарсько-консультаційної комісії від 12.03.2024 №4/238 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної допомоги з догляду на непрофесійній основі, за пунктом 4 якого рекомендовані соціальні послуги денного догляду вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи .

Листом від 29.03.2024 №1195 відповідач повідомив про відсутність після для звільнення, оскільки надані до рапорту копії які не завірені належним чином, а довідка медико-соціальної експертної комісії про наявність в матері інвалідності ІІІ групи та висновок лікарсько-консультативної комісії про потребу у її постійному сторонньому догляді не відповідають приписам пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII) .

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

За змістом підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції станом на день виникнення спірних відносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема:

необхідність постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;

необхідність здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною; необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Отже, діюча на час подання позивачем рапорту про звільнення редакція підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, передбачала, що військовослужбовці, батько або мати яких є особами з інвалідністю ІІІ групи, під час дії воєнного стану звільняються з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII у разі необхідності здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 N 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення N 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до пункту 233 Положення N 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

За змістом пункту 210 Положення № 1153 звільнення військовослужбовців строкової військової служби проводиться на підставах, визначених частиною другою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", командиром військової частини, який має право видавати накази по стройовій частині.

Тому, право на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII виникає у військовослужбовця за наявності виданого компетентним органом документу, який підтверджує необхідність постійного догляду за особою, зазначеною у вказаній нормі. При цьому, додатковою умовою для звільнення з військової служби у з`язку з необхідністю догляду за особою, яка не є особою з інвалідністю 1 чи 2 групи, є відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

При цьому, повноваження щодо оцінки документів, поданих позивачем для підтвердження права на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, та видачі відповідного наказу належать командиру військової частини за місцем проходження військовослужбовцем військової служби.

Суд встановив, що одночасно з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII позивач подав, зокрема,

Висновок КП Центру первинної медико санітарної допомоги Ренійської міської ради від 12.03.2024 №4/238 за формою №080-2/0, затвердженою Наказом МОЗ №407 від 09.03.2021, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, за змістом якого ОСОБА_2 потребує догляду на непрофесійній основі, та довідку МСЕК №05371 від 06.01.2998 про встановлення ОСОБА_2 третьої групи інвалідності безстроково.

Повноваження медико-соціальної експертної комісії та порядок проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення № 1317).

Відповідно до пунктів 19, 24 Положення № 1317 комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

За змістом підпункту 1 пункту 11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Відповідно до пункту 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України "Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я" від 18.09.2020 N 2136, медичний висновок - це електронний документ, що формується на підставі медичних записів в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

Отже, медичний висновок це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Форма Висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (№080-2/0), поданого позивачем до рапорту про звільнння з військовї служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» №407 від 09.03.2021, на виконання Закону України "Про соціальні послуги» та Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року N 859 (далі Порядок №859).

За змістом пункту 1 Порядку №859 цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та є, зокрема: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися.

За визначененням статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» базові соціальні послуги - соціальні послуги, надання яких отримувачам соціальних послуг відповідно до цього Закону забезпечується Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, районними, районними у містах державними адміністраціями, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, а також виконавчими органами сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад, створених згідно із законом та перспективним планом формування територій громад і визнаних Кабінетом Міністрів України спроможними в порядку, встановленому законом. (далі - ради об`єднаних територіальних громад); соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг.

Соціальні послуги надаються для досягнення таких цілей; 1) профілактика складних життєвих обставин; 2) подолання складних життєвих обставин; 3) мінімізація негативних наслідків складних життєвих обставин (частина 1 статті 2 Закону України «Про соціальні послуги»).

Отже, Порядок №859, прийнятий на виконання Закону України «Про соціальні послуги», яким затверджена форма Висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (№080-2/0), поданого позивачем, не поширюється на правовідносини щодо оцінки стану особи з метою встановлення потреби у її постійному догляді для цілей підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII.

Зазначене підтверджується самим Висновком КП Центру первинної медико санітарної допомоги Ренійської міської ради від 12.03.2024 №4/238 за формою №080-2/0, затвердженою Наказом МОЗ №407 від 09.03.2021, у якому відсутній висновок комісії про визнання ОСОБА_4 такою, що потребує постійного догляду.

При цьому, поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд".

У постанові від 21 лютого 2024 р. у справі N 120/1909/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що саме по собі поняття "догляд вдома" є не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Таким чином, суд вважає, що поданий позивачем Висновок КП Центру первинної медико санітарної допомоги Ренійської міської ради від 12.03.2024 №4/238 за формою №080-2/0, затвердженою Наказом МОЗ №407 від 09.03.2021, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, за змістом якого ОСОБА_2 потребує догляду на непрофесійній основі, який не містять висновку ЛКК про необхідність постійного догляду за ОСОБА_2 , не може слугувати підставою для звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII. Суд також враховує, що позивачем до рапорту не надані також документи, які підтверджують відсутність інших осіб, здатних здійснювати постійний догляд за його матір`ю.

Вирішуючи зазначений спір, суд не бере до уваги наданий позивачем до суду акт соціальних потреб сім`ї/особи від 16.05.2024 про проживання позивача з його матір`ю та здійснення ним постійного догляду за матір`ю, оскільки заначений акт складений після прийняття відповідачем рішення про відмову позивачу щодо звільнення з військової служби, та відповідно, не надавався позивачем до рапорту про звільнення.

За змістом пункту 210 Положення № 1153 повноваження щодо оцінки документів, поданих позивачем для підтвердження права на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, та видачі відповідного наказу належать командиру військової частини за місцем проходження військовослужбовцем військової служби.

Натомість правова оцінка правомірності рішення (дії чи бездіяльності) командира військової частини за результатом розгляду рапорту військовослужбовця здійснюється судом.

Тому, під час розгляду справи ,суд не бере до уваги докази які не стосуються предмету доказування у справі.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду цієї справи відповідач довів правомірність відмови щодо звільнення позивача з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII.

Тому, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з лав Збройних Сил України на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно з поданим рапортом та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення, яким звільнити з лав Збройних Сил України на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук