Справа № 280/475/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2024 року м. Дніпросправа № 280/475/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року (суддя Максименко Л.Я.) у справі №280/475/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати відповідь-рішення від 09.01.2024 за № 631-23007/Н-02/8-0800/24 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком, у відповідності до вимог Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Закону України від 16.12.1993 № 3721-XII Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні, Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення, постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.12.2023 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що звернувся на офіційну електронну адресу до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії, яка була скріплена ЕЦП позивача. Проте, ГУ ПФУ в Запорізькій області, розглянувши заяву позивача, своєю відповіддю- рішенням від 09.01.2024 за № 631-23007/Н-02/8-0800/24, відмовило позивачу у призначенні пенсії. Вважав, що у своїй відповіді відповідач фактично самоусунувся від розгляду заяви про призначення пенсії по суті, тому вказана відповідь-рішення є незаконною. Посилавься також на те, що оригінал трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16.07.1981 року залишено в тимчасово окупованому місті Донецьку, новий примірник трудової книжки НОМЕР_2 від 01.06.2006 року наявний у позивача. Зазначав, що позивач вжив усіх можливих дій з метою підтвердження його страхового стажу та працевлаштування на вказаних вище підприємствах. Проте, деякі роботодавці залишили запити без відповіді або зазначили, що запитувана інформація у них відсутня. Крім того,

архівні установи також не надали підтверджуючих документів та інформації. Вказані обставини стали підставою звернення з позовом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23.12.2023 згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, всупереч норм Порядку №22-1, не прийняв рішення за результатами розгляду заяви позивача, а надав відповідь листом від 09.01.2024, суть якої фактично зводиться до того, що позивач не звертався до пенсійного органу із заявою встановленого зразка про призначення пенсії. При цьому, суд зазначив, що зміст поданої позивачем заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника призначення пенсії, його вимоги та обґрунтування таких вимог. Про намір заявника свідчать також додані до заяви документи на підтвердження його права на призначення пенсії. А, отже, як зазначив суд першої інстанції, відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність у спірних відносинах.

Також судом першої інстанції вирішено питання про розподіл судових витрат у справі та стягнуто з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,0грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що позивачем не було дотримано вимог Порядку №22-1 при зверненні із заявою про призначення пенсії, подана заява не відповідала встановлено зразку, що за позицією відповідача свідчить про те, що позивач не виразив бажання про призначення пенсії, яке може бути оформлено виключно заявою встановленого зразку. Крім цього, відповідач не погоджується і з рішенням суду, в частині стягнення витрат на правничу допомогу, вважаючи, що такі витрати є неспівмірними із складністю справи та їх фактичне понесення не підтверджено відповідними доказами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що ОСОБА_1 23.12.2023 звернувся на офіційну електронну адресу до ГУ ПФУ у Запорізькій області із заявою про призначення пенсії.

Листом від 09.01.2024 за № 631-23007/Н-02/8-0800/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило, зокрема, наступне: Враховуючи, що Ви звернулися в рамках Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР Про звернення громадян, для визначення права на призначення пенсії радимо скориставшись онлайн сервісами вебпорталу Пенсійного фонду України попередньо зареєструвавшись (https://portal.pfu.gov.ua) з використанням кваліфікаційного електронного підпису подати заяву на призначення пенсії з додаванням сканованих оригіналів документів, які повинні відповідати оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), у розділі заява на призначення пенсії з використанням кваліфікаційного електронного підпису або звернутися безпосередньо до будь якого діючого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) на території України з заявою та повним пакетом документів....

Не погодившись з такою відповіддю, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення, перерахунку, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 1.8 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший визначає розділ ІІ Порядку.

З аналізу наведених положень Порядку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що передбачено два варіанти рішень, які можуть бути прийняті органами Пенсійного фонду за результатами розгляду заяви про призначення (переведення, перерахунку) пенсії: про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Тобто, у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення (перерахунок, переведення) пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення.

Оскільки у спірному випадку відповідачем не було прийнято жодного із зазначених рішень стосовно заяви позивача про призначення пенсії, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про допущену відповідачем протиправну бездіяльність у спірних відносинах.

При цьому, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що зміст поданої позивачем заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника призначення пенсії, його вимоги та обґрунтування таких вимог. Про намір заявника свідчать також додані до заяви документи на підтвердження його права на призначення пенсії.

Отже, відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 року в справі № 748/696/17, у постанові від 30.05.2018 в справі №537/3480/17.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки зміст листа відповідача від 09.01.2024 не має висновку по суті поданої позивачем заяви, то заява про призначення пенсії позивача фактично не була розглянута у встановленому порядку, що свідчить про наявність підстав для зобов`язання відповідача прийняти заяву позивача до розгляду.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем з метою отримання правничої допомоги 03.11.2023 укладено договір № 03/11 про надання правової допомоги з адвокатом АДВОКАТСЬКИМ БЮРО ДАНИЛА ТИВОНЕНКА ПРІОРИТЕТ, предметом якого є надання правничої допомоги.

Згідно акту прийому-передачі від 15.01.2024 адвокатом надано наступні послуги:

консультація щодо можливості та доцільності вирішення справи у судовому порядку, у тому числі: проведення двох зустрічей з клієнтом, попереднє вивчення та аналіз наданих клієнтом документів, добірка та аналіз норм чинного законодавства щодо спірних правовідносин, вивчення судової практики Верховного Суду (ч. 5 ст. 13 Закону України Про судоустрій ї статус суддів): Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах, Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну корму права);

складання адміністративного позову (подається в Запорізький окружний адміністративний суд, позивач - клієнт, відповідач - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії;

складання 10 адвокатських запитів до підприємств, установ;

складання заяви про призначення пенсії;

підготовка до подачі позову до канцелярії суду через підсистему Електронний суд, у тому числі: роздрукуваїшя позову, добірка та сканування письмових доказів для додавання до позову, завіряння копій документів;

представництво інтересів клієнта у суді в одному судовому засіданні, незалежно від тривалості засідання та його виду (підготовче засідання, судове засідання).

Загальна вартість послуг з правничої допомоги сторонами оцінена в 10000,0грн.

Отже, документально підтверджені витрати на правничу допомогу становлять 10000,0грн. В той же час, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що враховуючи частковість задоволення позову на користь позивача підлягають стягненню витрати у розмірі 3500,0грн.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними аргументи скаржника щодо не співмірності та нерозумності відшкодованих судом позивачу понесених витрат, з огляду на таке.

Так, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6,7 статті 134 КАС України).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції дослідив зміст наданих позивачем документів, які містять опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, витрачений адвокатом час , розмір визначеного гонорару.

Вказуючи на не співмірність стягнутих витрат із складністю справи, відповідач не вказує про те, який гонорар адвоката є справедливим у контексті складності цієї справи, та який зазвичай застосовуються при визначенні винагороди адвоката.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У спірному випадку Договором та Додатком до нього визначено порядок формування вартості послуг (гонорар адвоката).

Отже, умови щодо встановленого договором розміру гонорару адвоката відповідають приписам ст. 30 Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України.

Стосовно аргументів відповідача про те, що позивачем не було надано доказів фактичного понесення витрат на правничу допомогу слід зазначити те, що пунктом 3 Акту прийому-передачі від 15.01.2024 визначено, що строк внесення клієнтом плати за надані послуги - протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі.

Оскільки на час ухвалення судом першої інстанції строк оплати не настав, то такі аргументи відповідача суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Таким чином, враховуючи те, що відшкодуванню підлягають не лише фактично понесені витрати, а і ті, які мають бути понесені у зв`язку з наданням правничої допомоги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,0грн.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі №280/475/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ч.5 ст.291 КАС України.

Повний текст постанови складено 11.07.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк