Справа № 360/173/24
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/173/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває справа за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича (далі представник позивача, Галкін В.Л.) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Черкаській області), з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області щодо нездійснення розрахунку розміру пенсії позивача з врахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області здійснити розрахунок розміру пенсії позивача з врахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з зарахуванням до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею за Списком 1 наступних періодів роботи позивача: з 05.08.1993 по 31.08.1993 та з 04.07.1994 по 24.09.1994 у якості учня гірника очисного забою підземного з повним робочим днем під землею, з 25.03.1996 по 23.08.1996 та з 22.05.1997 по 09.06.1997 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею у ДВАТ «Шахтоуправління Золоте» ДП ДХК «Первомайськвугілля»; з 11.06.1997 по 22.06.1998 строкова військова служба; з 10.08.1998 по 31.12.1998 та з 01.12.1999 по 31.12.1999 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 20.04.2005 по 02.09.2005 заступником начальника видобувної дільниці з повним робочим днем під землею у ДВАТ шахта «Золоте» ДХК «Первомайськвугілля», з 15.12.2013 по 20.03.2014 майстром гірничим з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля», здійснивши відповідний перерахунок пенсії з дати її призначення, тобто з 28.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.01.2024 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії. Згідно інформації, викладеній у листі ГУ ПФУ в Луганській області на адвокатський запит, заява позивача про призначення пенсії в порядку екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Черкаській області.

В результаті розгляду документів позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах з 28.12.2023. На думку представника позивача, відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає в нездійсненні розрахунку розміру пенсії у відповідності до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Трудовою книжкою та військовим квитком підтверджується, що позивач працював з 05.08.1993 по 31.08.1993 та з 04.07.1994 по 24.09.1994 у якості учня гірника очисного забою підземного з повним робочим днем під землею, з 25.03.1996 по 23.08.1996 та з 22.05.1997 по 09.06.1997 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею у ДВАТ «Шахтоуправління Золоте» ДП ДХК «Первомайськвугілля»; з 11.06.1997 по 22.06.1998 строкова військова служба; з 10.08.1998 по 19.04.2005 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 20.04.2005 по 02.09.2005 заступником начальника видобувної дільниці з повним робочим днем під землею у ДВАТ шахта «Золоте» ДХК «Первомайськвугілля»; з 03.04.2006 по 26.09.2006 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею на шахті «Золоте» ДП «Первомайськвугілля»; з 28.02.2007 по 13.07.2007 гірничим майстром з повним робочим днем під землею, з 14.07.2007 по 08.11.2007 заступником начальника видобувної дільниці з повним робочим днем під землею, з 09.11.2007 по 10.09.2008 в.о. начальника видобувної дільниці з повним робочим днем під землею, з 11.09.2008 по 15.07.2012 заступником начальника дільниці з видобутку вугілля з повним робочим днем під землею, з 16.07.2012 по 14.11.2013 в.о. начальника дільниці з видобутку вугілля з повним робочим днем під землею, з 15.11.2013 по 20.03.2014 майстром гірничим з повним робочим днем під землею, з 21.03.2014 по 10.10.2018 начальником дільниці з видобутку вугілля з повним робочим днем під землею, з 11.10.2018 по 30.06.2022 заступником директора з виробництва підземним у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля».

Розрахунком стажу підтверджується, що відповідачем при призначенні пенсії добровільно враховано до пільгового підземного стажу за Списком 1 19 років 11 місяців 8 днів. При цьому всі періоди, які зазначені у розрахунку як «Список 1» - це робота повний робочий день під землею за Списком 1, що підтверджено відомостями трудової книжки.

Представник позивача вважає, що за таких умов відповідач був зобов`язаний здійснити розрахунок пенсії у відповідності до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Також, представник позивача посилається на те, що відомостями про врахований стаж підтверджено, що відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею за Списком 1 наступні періоди: з 05.08.1993 по 31.08.1993 та з 04.07.1994 по 24.09.1994 у якості учня гірника очисного забою підземного з повним робочим днем під землею, з 25.03.1996 по 23.08.1996 та з 22.05.1997 по 09.06.1997 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею у ДВАТ «Шахтоуправління Золоте» ДП ДХК «Первомайськвугілля»; з 11.06.1997 по 22.06.1998 строкова військова служба; з 10.08.1998 по 31.12.1998 та з 01.12.1999 по 31.12.1999 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 20.04.2005 по 02.09.2005 заступником начальника видобувної дільниці з повним робочим днем під землею у ДВАТ шахта «Золоте» ДХК «Первомайськвугілля», з 15.12.2013 по 20.03.2014 майстром гірничим з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля». Таке неврахування є протиправним, бо цей стаж повністю підтверджено записами у трудовій книжці.

Представник позивача вважає, що таким чином бездіяльність відповідача щодо нездійснення розрахунку розміру пенсії у відповідності статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» та неврахування зазначених вище періодів до пільгового підземного стажу є неправомірною.

Судом по справі вчинено наступні процесуальні дії:

- ухвалою суду від 04.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні);

- ухвалою суду від 29.04.2024 відзив на позовну заяву повернуто відповідачу без розгляду;

- ухвалою суду від 29.04.2024 повторно витребувано від відповідача додаткові докази;

- ухвалою суду від 29.05.2024 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження;

- ухвалою суду від 14.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Частиною четвертою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, адреса фактичного місця проживання/перебування: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довідки про реєстрацію місця проживання та довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 10.06.2022 № 1241-.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою встановленого зразка та пакетом документів про призначення пенсії за віком, яка була прийнята 04.01.2024 та зареєстрована за № 272.

Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви від 04.01.2024 № 272 було прийнято рішення про призначення пенсії від 12.01.2024 № 36 (далі рішення від 12.01.2024 №36) про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ №1058-IV, Прик.полож.,п.2,ч.1; ЗУ №1788,ст.13, а) (Робота за списком №1).

Згідно змісту рішення від 12.01.2024 № 36 вбачається, що страховий стаж (повний) ОСОБА_1 становив 47 років 0 місяців 11 днів, у тому числі: страховий стаж до 01.01.2024 10 років 08 місяців 25 днів, страховий стаж після 01.01.2004 17 років 3 місяці 16 днів, додаткові роки за Списком № 1 19 років 0 місяців 0 днів; робота за Списком № 1 19 років 11 місяців 8 днів. Пенсію призначено з 28.12.2023.

Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) від 13.03.2024, наданого відповідачем, до пільгового страхового стажу позивача за Списком № 1 зараховано наступні періоди його роботи: з 01.01.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2002, з 01.01.2003 по 31.05.2003, з 01.06.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 02.09.2005, з 03.04.2006 по 26.09.2006, з 28.02.2007 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 14.11.2013, з 21.03.2014 по 17.05.2020. Також до страхового стажу позивача зараховані періоди, а саме: 01.09.1991 по 06.07.1995 навчання у вищих/середніх НЗ, з 11.06.1997 по 20.06.1998 військова строкова служба. Періоди роботи позивача з 25.03.1996 по 23.08.1996, з 22.05.1997 по 09.06.1997, з 10.08.1998 по 31.12.1998, з 01.12.1999 по 31.12.1999, з 15.11.2013 по 20.03.2014, з 18.05.2020 по 31.03.2022 не містять відомостей щодо зарахування вказаних періодів до пільгового страхового стажу, а саме за Списком № 1.

Також в матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 11.08.1998.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1 статті 92 Конституції України).

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Закон № 1058-IV доповнено розділом XIV Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI) передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 Закону № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення шахтарів, відповідно до яких мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком №1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (у тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону № 345-VI) така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону №345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 02.12.2021 у справі № 280/281/17.

Як вже було встановлено судом, позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно Закону №1058-IV за Списком № 1 з 28.12.2023.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу зараховано до страхового стажу періоди роботи де останній був зайнятий повний робочий день на підземних роботах за списком № 1 19 років 11 місяців 8 днів, тобто понад 15 років необхідних для перерахунку пенсії за Законом № 345-VI.

Водночас, відповідачем при призначенні пенсії не наведено будь яких обґрунтувань щодо не визначення мінімального розміру пенсії позивача за статтею 8 Закону № 345-VI.

З системного аналізу наведених норм та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позивач має необхідний стаж для перерахунку пенсії у розмірі встановленого статтею 8 Закон № 345-VІ.

Суд також зауважує, що позивач не повинен був звертатись до відповідача з окремою заявою, оскільки його право на обчислення призначеної пенсії з урахуванням особливостей, передбачених статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», чинним законодавством не ставиться в залежність від подання такої заяви, а випливає безпосередньо з приписів зазначених правових норм, які пенсійний орган повинен був застосувати при обчисленні пенсії позивача.

Разом з тим, суд звертає увагу, що пунктом 4 розділу XV Закону №1058-IV встановлено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Суд наголошує на тому, що відповідач, призначаючи пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, протиправно, за наявності необхідного стажу, не визначив мінімальний розмір пенсії позивача відповідно до статті 8 Закону № 345-VI, чим допустив протиправну бездіяльність.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не здійсненні розрахунку пенсії позивача виходячи з мінімального розміру пенсії, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з моменту її призначення, а саме з 28.12.2023.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити розрахунок розміру пенсії позивача із зарахуванням до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею за Списком № 1 спірних періодів роботи, здійснивши відповідний перерахунок пенсії з дати її призначення, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (тут і надалі посилання на норми Закону № 1058-IV наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Положеннями пункту 1.1. Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

За приписами пункту 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Тобто, незалежно від наявності права особи на перерахунок пенсії, законодавством передбачена обов`язкова процедура прийняття рішення пенсійним органом, яка, серед іншого, пов`язана з поданням пенсіонером заяви про перерахунок пенсії.

Матеріли справи не містять належних доказів звернення позивача із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії у зв`язку із необхідністю зарахування до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею за Списком № 1 спірних періодів роботи.

Відтак, в даному випадку, за відсутності заяви про перерахунок пенсії, в тому числі встановленого зразка, відсутні й підстави для здійснення відповідно перерахунку пенсії позивача із зарахуванням спірних періодів його роботи.

Суд зазначає, що застосуванню судового захисту прав, свобод та інтересів особи передує встановленого судом факту їх порушення.

За таких обставин суд доходить висновку про передчасність та безпідставність позовної вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити розрахунок розміру пенсії позивача із зарахуванням до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею за Списком № 1 спірних періодів роботи, здійснивши відповідний перерахунок пенсії з дати її призначення.

Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення цієї частини позовних вимог.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог зі словесним корегуванням способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (частина перша статті 133 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 КАС України).

Ухвалою суду від 04.03.2024 було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в сумі 968,69 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, в межах визначеної судом суми середнього заробітку, судовий збір у розмірі 484,48 належить стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (, місцезнаходження: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо нездійснення ОСОБА_1 розрахунку розміру пенсії із застосуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з врахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з дати її призначення, тобто з 28.12.2023, із виплатою різниці суми недоотриманої пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Є.О. Кисельова