Справа № 260/3092/24
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 рокум. Ужгород№ 260/3092/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Рейті С.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Свалявської міської ради про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Свалявської міської ради (далі відповідач, Свалявська міська рада), в якому просить:

1) Визнати порушення Свалявською міською радою права на інформацію щодо стану довкілля та виявленого ним сміттєзвалища, а саме:

- ненадання інформації згідно питань №1 та №2 запит Запиту від 25.01.2024 року;

-ненадання повної і точної інформації згідно питань №3 та №4 Запиту від 25.01.2024 року;

-ненадання запитуваної інформації у запиті від 25.01.2024 року своєчасно.

-надання необгрунтованої відповіді №02-16/474 від 02.02.2024 року на запит від 25.01.2024 року.

2) Зобов`язати відповідача повторно розглянути запит від 25.01.2024 року в частині питань № 1, № 2, № 3, № 4 та надати наявну інформацію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.01.2024 року позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації дотичної стану довкілля щодо сміттєзвалища. Запит було надіслано поштою та зареєстровано відповідачем 31.01.2024 року. Відповідь позивач просив надіслати до поштової адреси. Так, позивачу надійшов документ №02-16/474 від 02.02.2024 року.

Позивач вважаю, що відповідачем під час розгляду його запиту порушено вимоги п.6 ч.1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" адже надано не всю запитувану інформацію, а частина наданої інформації викликає сумніви щодо її обгрунтованості та достовірності.

Відповідно, позивач звернувся до Суду за захистом порушеного права та справедливістю керуючись ст. ст. 50, 19, 34, 55 Конституції України та приписами ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Ухвалою судді від 03.05.2024 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

10.05.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого, позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що на поданий позивачем запит, Свалявською міською радою було своєчасно надано відповідь 02.02.2024 року, тобто в межах 5 денного терміну. Відповідно до наданої відповіді територія вказана у запиті за посиланням (орієнтовні геопросторові дані 48.552560,22.934460) не відноситься до Свалявської міської ради.

Так, зважаючи на порушені позивачем питання у Зверненні від 25.01.2024 року (вх. від.31.01.2024 року №5/02-26) за змістом не є запитом на інформацію згідно із Законом України "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон N 2939-VI), а є зверненням за Законом України "Про звернення громадян" (далі - Закон N 393/96-ВР).

Враховуючи вищезазначене, право позивача на отримання публічної інформації не порушено, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

10.05.2024 року до суду позивачем подано відповідь на відзив, згідно якого не погоджується з доводами відповідача. Зазначає, що у відзиві від 10.05.2024 року абсолютно відсутня інформація та пояснення чому у відповіді №02-16/474 від 02.02.2024 року відсутні відповіді на питання №1 а №2 запиту від 25.01.2024 року.

Також зазначає, що у відповіді №02-16/474 від 02.02.2024 року немає жодного слова про невідповідність запиту вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації".

14.05.2024 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких, відповідач вважає аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив безпідставними.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права регламентовано Законом України "Про звернення громадян" та Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Статтею 5 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з ч.1, 3 ст.7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Сфера дії цього Закону не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч.1 ст.19 України "Про доступ до публічної інформації").

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації", є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п.1 ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Частиною 1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Порядок розгляду і надання відповіді на запит визначено у ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зокрема, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.1 ст.20 Закону); у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.4 ст.20 Закону).

У ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" наведений вичерпний перелік підстав, з яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту на її отримання.

Так розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Аналіз зазначених норм законодавства доводить, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Розглядаючи питання щодо реалізації права на доступ до інформації, слід розрізняти звернення за Законом України "Про звернення громадян" та Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Так, Закон України "Про звернення громадян" передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати та/або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі здійснення ним своїх владних управлінських функцій. У подальшому володіти цим продуктом може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень. Незалежно від наявності у розпорядника інформації статусу суб`єкта владних повноважень, спори з приводу оскарження його рішень, дій чи бездіяльності є публічно-правовими і на них поширюється юрисдикція адміністративних судів, проте, за обов`язкової умови, що запитувана у нього інформація є публічною у розумінні Закону України № 2939-VI.

Особливістю цього Закону є те, що він не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Варто відзначити, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою.

Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заява (клопотання) і скарги (ст.3 Закону України "Про звернення громадян"), до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.

Під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Тобто, мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо).

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (п.1 ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

В ході розгляду справи судом встановлено, що 25.01.2024 року позивач звернувся до Свалявської міської ради Закарпатської області з запитом на інформацію наступного змісту:

«Відомості щодо запитуваної інформації: 31.03.2021 року я звернувся до контролюючих органів та повідомив про незаконне сміттєзвалище побутових відходів в околиці села Драчино біля автомобільної дороги Е50 (Орієнтовні геопросторові дані 48.552560,22.934460). В подальшому відповідно до документа № 1205-03 від 26.04.2021 року інформацію було передано Вам для вжиття заходів. Прошу надати інормацію:

«ПИТАННЯ №1. Повідомте чи затверджено схеми санітарного очищення Свалявської міської ради, прошу зазначити дату, реєстраційний номер та ким саме затверджені такі схеми.

ПИТАННЯ №2. Повідомте чи утворено Свалявською МР комісію з питань поводження з безхазяйними відходами? Якщо утворено то прошу зазначити дату, реєстраційний номер рішення про утворення комісії з питань поводження з безхазяйними відходами.

ПИТАННЯ №3. Повідомте дату засідання Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами Свалявської МР (або іншої комісії яка має подібні повноваження) з приводу інформації з мого звернення від 31.03.2021 року стосовно виявленого мною несанкціонованого сміттєзвалища, прошу долучити копію акту створеного комісією за результатами своєї діяльності. Зазначте також кількість, склад, властивості, вартість відходів зазначеного сміттєзвалища, ступінь небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини.

ПИТАННЯ №4. Зазначте дату фактичної ліквідації (прибирання) зазначеного сміттєзвалища та ким проведено ліквідацію (прибирання) такого сміттєзвалища.

Відповідь прошу надіслати до поштової адреси зазначеної вище».

Подання вказаного запиту обґрунтовано позивачем Законом України " Про доступ до публічної інформації".

Сторонами не заперечується, що вказаний запит був отриманий відповідачем 31.01.2024 року.

Листом від 02.02.2024 року № 02-16/474 Свалявська міська рада повідомила позивача, що інформація щодо листа від 26.04.2021 року № 1205-03 відсутня. Інформуємо про наступне, що територія вказана за посиланням (орієнтовні геопросторові дані 48.552560,22.934460), не відноситься до Свалявської міської ради.

З наведеного вбачається, що при розгляді запиту позивача відповідач керувався ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки надав відповідь у визначений вказаною нормою п`ятиденний строк.

При цьому, як стверджує відповідач, з аналізу змісту запиту слідує, що позивач просить надати інформацію, яка потребує створення нової, зокрема, шляхом здійснення аналітичної роботи. Відтак, звернення позивача за своєю суттю не є запитом на інформацію в розумінні Закону N 2939-VI, оскільки не передбачає надання уже відображеної та задокументованої інформації будь-якими засобами.

Фактично, запит позивача по суті поставлених питань, відповідачем не розглянуто з наведених вище мотивів.

Разом з тим, як передбачено статтею 19 Закону № 393/96-ВР "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

З аналізу положень Закону № 393/96-ВР слідує, що в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 815/1178/17 та у справі № 280/4698/19 від 30.11.2020.

Крім цього, Законом № 393/96-ВР регламентовано надавати відповідь на всі питання, які викладені у заяві та належать до компетенції органу. У разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади зверненні, не входять до його повноважень, звернення повинно бути направлено за належністю.

Суд зазначає, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади включає і доведення змісту відповіді до заявника. А орган вважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.09.2019 у справі № 826/11164/16.

Суд наголошує, що особливе місце в системі засобів захисту прав, свобод та законних інтересів громадян посідає реалізація їх права на звернення. У статті 40 Конституції України зазначено, що громадяни України мають право звертатися до органів державної влади і місцевого самоврядування та встановлено обов`язок органів влади та посадових осіб розглядати звернення й надавати обґрунтовані відповіді.

Право на звернення є важливим конституційно-правовим засобом захисту та однією з організаційно-правових гарантій дотримання прав і свобод громадян. Це право включає дві складові. По-перше, звернення громадян є однією з форм участі населення в державному управлінні, у вирішенні державних і суспільних справ, можливістю активного впливу громадянина на діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування. По-друге, це спосіб відновлення порушеного права громадянина через подання до органів державної влади скарг, заяв і клопотань. У такому розумінні - це механізм виконання соціальних обов`язків публічної влади.

Від правильного функціонування адміністративно-правових механізмів реалізації прав громадян, від чіткого й ефективного реагування влади на їхні звернення залежить здатність держави забезпечувати належний захист законних інтересів громадян.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, оскільки відповідачем відповіді на поданий позивачем запит не надано, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду запиту ОСОБА_1 від 25.01.2024 року та зобов`язання відповідача розглянути належним чином запит ОСОБА_1 від 25.01.2024 року та надати відповідь у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 19, 72, 77, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Свалявської міської ради (Закарпатська область, м. Свалява, пл. Головна, 1 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Свалявської міської ради щодо розгляду запиту ОСОБА_1 від 25.01.2024 року.

3. Зобов`язати Свалявську міську раду розглянути запит ОСОБА_1 від 25.01.2024 року та надати відповідь у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян" №393/96-ВР від 02.10.1996 року.

4. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяС.І. Рейті