Справа № 520/8278/24
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 р. справа №520/8278/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яка передбачена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану": з 09.08.2023 року по 12.03.2024 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період: з 09.08.2023 по 12.03.2024 року, додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу та час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, із розрахунку 100000,00 грн на місяць, з урахуванням проведених виплат за цей період;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в період з 14.07.2023 по 12.03.2024 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, тобто без врахуванням положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції чинній з 29.01.2020);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 14.07.2023 по 12.03.2024 року, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошової допомоги на оздоровлення за період з 2023 року по 2024 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошової допомоги на оздоровлення за період з 2023 року по 2024 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, за період з 2023 року по 2024 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за період з 2023 року по 2024 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2023 року по 2024 рік, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, а саме 12.03.2024 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 рік, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, а саме 12.03.2024 рік, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в Збройних Силах України. Під час проходження служби 09.08.2023 отримав вибухову травму, наскрізне вогнепальне осколкове поранення правої стопи з вогнепальним переломом латеральної і медіальної кісточок. Акубаротравма. Травмування та поранення отримано внаслідок дії противника, пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, отримано під час захисту Батьківщини. У зв`язку з отриманим пораненням позивач перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах та перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у період дії воєнного стану. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №74 від 12.03.2024 позивача звільнено наказом від 12.03.2024 №79-РС з військової служби в запас, проте відповідач не провів позивачу виплати додаткової винагороди внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Також під час звільнення з військової служби позивачу не було нарахована та виплачена грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань з урахування щомісячних додаткових видів грошової винагороди. Позивач зазначає, що відповідачем не здійснено перерахунок та виплату посадового окладу та окладу за військовим званням під час проходження військової служби та відповідно інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються із посадового окладу та окладу за військовим званням, із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що нарахування та виплата грошового забезпечення позивача проведена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення з урахуванням додаткової грошової винагороди відповідач зазначив, що така винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Відповідач зазначив, що допомога на вирішення соціально - побутових питань в 2023 році виплачена позивачу, а за 2024 рік позивач не звертався з відповідним рапортом, внаслідок чого відповідний наказ командира не видавався. Допомога на оздоровлення виплачена позивачу у 2023 та у 2024 році.

Щодо надання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідач зазначає, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпустки. Відповідача зазначає, що грошова компенсація як соціальна гарантія може бути виплачена у разі наявності відповідного права на відпустки. позивач не набув відповідного права на отримання грошової компенсації за не отриману додаткову відпустку.

Щодо виплати додаткової винагороди за період відпусток після лікування від поранення за період серпень 2023 - березень 2024, відповідач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 №192 від 05.09.2023 за безпосереднє ведення бойових дій з 01.08.2023 до 08.08.2023 ОСОБА_1 нараховано та виплачено додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн пропорційно на місяць в сумі 25419,35 грн. Після отримання відповідних медичних документів наказом командира військової частини НОМЕР_2 №516 від 05.10.2023 за час лікування від поранення з 09.08.2023 до 31.08.2023 ОСОБА_1 в листопаді 2023 нараховано та виплачено додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн пропорційно на місяць в сумі 73080,65 грн. За період з 01.09.2023 до 29.09.2023 ОСОБА_1 нараховано та виплачено додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн пропорційно на місяць в сумі 95216,67 грн. Інших медичних документів, що слугували б підставою для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн пропорційно на місяць відповідач не отримував, а отже не міг ніяким чином вчинити спірні дії.

Інші заяви по суті справи сторони до суду не подавали.

Суддя перебував у щорічній основній відпустці з 24.06.2024 по 07.07.2024.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.07.2023 проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 14.07.2023 №199.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 19.08.2023 №23/4007: "молодший сержант ОСОБА_1 , 09 серпня 2023 року отримав: вибухову травму, наскрізне вогнепальне осколкове поранення правої стопи з вогнепальним переломом латеральної і медіальної кісточок. Акубаротравма?.

09 серпня 2023 року в період часу з 01 години 45 хвилин по 02 годину 10 хвилин внаслідок обстрілу з міномету М120 по підрозділу в районі північніше населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області з напрямку населеного пункту Опитне Донецької області, отримав бойове травмування та поранення. Травмування та поранення отримано внаслідок дій противника, пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, отримано під час захисту Батьківщини. Причиною є обстріл з боку збройних сил російської федерації".

Судом встановлено, що відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 25092 у період з 09.08.2023по 12.08.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Міська клінічна лікарня № 4 Дніпровської міської ради".

Відповідно до виписного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1987 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 13.08.2023 по 30.08.2023 у Військовій частині НОМЕР_3 .

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 20134 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 05.10.2023 по 02.11.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві "Київська міська клінічна лікарня №8".

Згідно з довідкою військо-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №8" від 02.11.2023 №825 молодшому сержанту військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК 02.11.2023, діагноз: тимчасове порушення функції з приводу перенесеної операції (24.10.2023) відкритої репозиції, МОС пластиною та гвинтами уламків ДЕМ правої великогомілкової кістки з пластикою дефекту ДЕМ аутотрансплантантом з крила правої клубової кістки внаслідок МВТ (09.08.2023) вогнепального внутрішньосуглобового перелому ДЕМ великогомілкової кістки, н/3 малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, у вигляді незміцнілих післяопераційних рубців. Також зазначено, що поранення, ТАК пов`язане з проходженням військової служби під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсіч та отримання збройної агресії з боку Збройних Сил російської федерації на території АДРЕСА_2 . На підставі ст. 81 графи ІІ "Розкладу хвороб..." (до Положення, введеного в дію Наказом Міністра Оборони України 2008 року № 402 зі змінами) потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою па 30 календарних днів з послідуючим рішенням придатності до військової служби. За наказом МОЗ від 04.07.20007 №370 травма тяжка.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" від 05.12.2023 №22828 молодшому сержанту військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , проведено медичний огляд у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ "ГВКГ" 05.12.2023, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання: стан після МВТ(09.08.2023) з ВОСП правої гомілки з вогнепальним багато уламковим переломом нижньої третини обох кісток, ліковані епатними хірургічними обробками, АЗФ на основі стержнів (09.08.2023, 06.10.2023), МОС правої малогомілкової кістки (13.08.2023) у вигляду незміцнілого кісткового регенерату з наявністю металоконструкцій та нестійкої змішаної комбінованої контрактури правого гомілковостопного суглобу при тимчасовому порушенні функції. Також зазначено, що поранення, ТАК пов`язане із захистом Батьківщини (довідка про обставини поранення №4007 від 19.08.2023, надано командиром в/ч НОМЕР_2 ). На підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб графи ___ТДВ___ потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів. За наказом МОЗ від 04.07.20007 №370 травма тяжка

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" від 23.01.2024 №1676 молодшому сержанту військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 проведено медичний огляд у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ "ГВКГ" 22.01.2024, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання: наслідки МВТ (09.08.2023) з ВОСП правої гомілки з вогнепальним багато уламковим переломом нижньої третини обох кісток, ліковані епатними хірургічними обробками, АЗФ на основі стержнів (09.08.2023, 06.10.2023), металоостеосинтезом правої малогомілкової кістки (13.08.2023), металоостеосинтезом правої великогомілкової кістки з кістковою аутопластикою (24.10.2023) у вигляді незміцнілого кісткового регенерату з наявністю металоконструкції та нестійкою змішаної комбінованої контрактури правого гомілковостопного суглобу при тимчасовому порушенні функції: постравматичний невропатії правого малогомілкового нерву з незначним порушенням функції. Травма тяжка. Простий короткозорий астигматизм обох очей в 0,5 Д. Також зазначено, що поранення, ТАК пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розладу хвороби графи___ТДВ___ потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів на термін необхідний для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 5176 від 04.03.2024 гарнізонна військово-лікарська комісія НВМКЦ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_2 провела огляд ОСОБА_1 , діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: стан після МВТ(09.08.2023) з ВОСП правої гомілки правої гомілки з вогнепальним багато уламковим переломом нижньої третини обох кісток, ліковані епатними хірургічними обробками, АЗФ на основі стержнів (09.08.2023 - 06.10.2023) металоостеосинтезом правої великогомілкової кістки з кістковою аутопластикою (24.10.2023) у вигляді незміцнілого кісткового регенерату з наявністю металоконструкції та нестійкою змішаної комбінованої контрактури правого гомілковостопного суглобу при тимчасовому порушенні функції: постравматичний невропатії правого малогомілкового нерву з незначним порушенням функції. Травма тяжка. Простий короткозорий астигматизм обох очей в 0,5 Д. Також зазначено, що поранення, ТАК пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служи з переглядом через 6 місяців.

Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №74 від 12.03.2024 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого стрільця-оператора 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 6 штурмової роти 2 штурмового батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 12.03.2024 року №79-РС з військової служби в запас за ст. 26 частиною 4 пункту 2 підпункту «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу», вважати таким, що 12 березня 2024 року приступив до здачі справ та посади, цього ж числа справи та посаду здав і направити на зарахування на військовий облік до

ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що ОСОБА_1 отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_4 від 08.12.2023.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.09.2023 № 192 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану наказано виплати особовому складу військової частини, за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 серпня по 31 серпня 2023 року, відповідно до додатку 1 цього наказу.

Відповідно до відомості, що є додатком до наказу, військовослужбовцю за призовом молодшому сержанту ОСОБА_1 , бойовий медик взводу штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_2 , виплачено за період з 01.08.2023 по 08.08.2023 за безпосередню участі 100 тис грн пропорційно часу проходження військової служби у таких діях та заходах.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.10.2023 №516 виплатити особовому складу військової частини, за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 вересня по 30 вересня 2023 року, відповідно до додатку 1 цього наказу.

Відповідно до п.3 витягу із наказу від 05.10.2023 №516 виплатити особовому складу військової частини додаткову винагороду в розмірі до 100 000 грн. 00 коп. військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) відповідно до додатку 3 цього наказу.

Відповідно до відомості, що є додатком до наказу, військовослужбовцю за призовом молодшому сержанту ОСОБА_1 виплачено за період безперервного лікування після отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) з 09.08.2023 по 29.09.2023.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.03.2024 №74 молодшому сержанти ОСОБА_1 виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік в сумі 20835 грн, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік не отримував.

Відповідно до довідки про виплату грошової допомоги на оздоровлення від 04.06.2024 №22/223 ОСОБА_1 виплачено за 2023 рік -21205,50 грн, за 2024 рік - 20835 ,30 грн.

Згідно з довідкою про виплату матеріальної допомоги на для вирішення соціально-побутових питань від 04.06.2024 №22/226 ОСОБА_1 виплачено за 2023 рік у сумі -21205,50, за 2024 рік -0.00 грн

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.03.2024 №74 додаткова відпустка, як учаснику бойових дій, передбаченою пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не надавалася.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо виплати йому грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє і до тепер.

28.02.2022 Кабінет Міністрів України затвердив Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Пунктом 1-2 Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

З аналізу пункту 1-2 Постанови № 168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402, тут і надалі в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Згідно з пункту 1.1 глави 1 розділу І цього Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до визначення, закріпленого у пункті 1.2 цієї глави військово-лікарська експертиза, зокрема, визначення ступеня придатності до військової служби.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Порядок проведення медичного огляду військовослужбовців врегульований нормами глави 6 розділу ІІ Положення №402.

Згідно з пунктом 6.5 зазначеної глави для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи. Пунктом 6.11 передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Положеннями пункту 6.14 закріплено, що загальний термін безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні у військових (цивільних) лікувальних закладах, включаючи і відпустку за станом здоров`я, у мирний час не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз 12 місяців.

Відповідно до пункту 6.35 Положення №402 у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшину батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09 серпня 2023 року отримав: вибухову травму, наскрізне вогнепальне осколкове поранення правої стопи з вогнепальним переломом латеральної і медіальної кісточок. Акубаротравма.

Факт перебування позивач на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у періоди з 09.08.2023 по 12.08.2023, з 13.08.2023 по 30.08.2023, з 05.10.2023 по 02.11.2023 підтверджується відповідними виписками з історії хвороби, виписними епікризами №25096 від 12.08.2023, №1987 від 30.08.2023, № 20134 від 02.11.2023.

Відповідно до п.9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

З системного аналізу наведених вище правових норм, суд приходить ло висновку про те, що перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендацій на час перебування у відпустці, є підставою для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 Постанови №168.

Згідно з п.п. 11, 12 Розділу ХХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 19.08.2023 №23/4007: "молодший сержант ОСОБА_1 , 09 серпня 2023 року отримав: вибухову травму, наскрізне вогнепальне осколкове поранення правої стопи з вогнепальним переломом латеральної і медіальної кісточок. Акубаротравма?". Травмування та поранення отримано внаслідок дій противника, пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, отримано під час захисту Батьківщини. Причиною є обстріл з боку збройних сил російської федерації.

Зі змісту довідок військово-лікарської комісії від 02.11.2023 №825, від 05.12.2023 №22828, від 23.01.2024 №1676 вбачається, що ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів; травма позивача ТАК, пов`язана із проходженням військової служби; крім того, довідками ВЛК підтверджено, що травма тяжка.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний здійснити нарахування та виплату позивачу з 09.08.2023 по 12.03.2024 додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць з урахуванням раніше виплачених сум, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за весь час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновками ВЛК.

Щодо здійснення позивачу перерахунку грошового забезпечення за період з 14.07.2023 по 12.03.2024 року, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти, та проведення їх виплати з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає таке.

Статтею 9 Закону України № 2011-XII від 20 грудня 1991 року "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 Постанови № 704, ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103).

Згідно з пунктом 6 Постанови № 103, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Так, до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Пункт 6 Постанови КМУ №103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18.

Тобто, з 29 січня 2020 року була відновлена дія пункту 4 Постанови КМУ №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року.

Відтак, з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 - виникли підстави для розрахунку грошового забезпечення позивача з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач мав право на отримання грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" у 2023 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684 гривня.

Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникли підстави для нарахування грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону № 2011-ХІІ, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

При цьому до п.4 постанови №704 Постановою КМУ № 481 від 12.05.2023 внесено зміни, та з 20.05.2023 цей пункт діє в редакції "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Приписи Постанови КМУ № 481 від 12.05.2023 є чинними, у суду відсутня інформація про скасування такої норми права аналогічно приписам постанови №103.

З урахуванням вищевикладеного суд не вбачає порушення прав позивача щодо нарахування йому грошового забезпечення з 04.07.2023 по 12.03.2024.

Щодо нарахування та виплатити позивачу грошової допомоги на оздоровлення за період з 2023 року по 2024 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з п. 30.3. наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 №260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», який був чинний на момент спірних правовідносин, розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Крім того, положеннями п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.8 Наказу Міністерства оборони України від 09.02.2017 №88 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік», щомісячне грошове забезпечення військовослужбовців виплачувалось із розрахунку: оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років; премія; надбавка за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%; щомісячна грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення на місяць.

Частиною 1 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889) та інструкцією «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року № 260 (далі - Інструкція № 260).

Згідно з пункту 30.1 розділу XXX Інструкції № 260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пункт 30.3 Інструкції № 260 визначає, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Пунктом 2 ч. 1 Постанови № 889 визначено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. На виконання зазначеної Постанови Уряду, наказом Міністерства оборони України від 24 жовтня 2016 року № 550, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Інструкція № 550).

Відповідно до п. 5 Інструкції № 550 винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням.

Пунктом 8 Інструкції № 550 встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п. 9 Інструкції № 550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до п. 10 Інструкції № 550, командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

Згідно з п.9.1 розділу IX Інструкції № 550 грошове забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, включає: оклад за військове звання, посадовий оклад, надбавки за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

З урахування вищенаведеного до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, Міністр оборони України надіслав телеграму від 25.03.2022 № 248/1298, пунктом 2 якої передбачалося, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100000 грн - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах); 30000 грн - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Пунктами 5, 6 вказаної Телеграми передбачено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Таким чином, додаткова винагорода, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168, не має регулярного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов, а саме на період дії воєнного стану, пропорційно часу участі в інших заходах в умовах особливого періоду.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану, передбачена Постановою №168, як одноразовий додатковий вид грошового забезпечення не включається у розрахунок грошової допомоги на оздоровлення, оскільки не є щомісячним видом грошового забезпечення, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо нарахування виплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період з 2023 року по 2024 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 7 розділу ХХІV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у військовій частині НОМЕР_5 та підпорядкованих їй військових частинах установлюється командиром цієї частини виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі військової частини НОМЕР_5 .

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, усунені або відсторонені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання повноважень на посаді, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми займаними посадами.

Відповідно до пункту 9 розділу ХХІV Порядку № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Судом встановлено, що відповідно довідки про виплату матеріальної допомоги на для вирішення соціально-побутових питань від 04.06.2024 №22/22 ОСОБА_1 виплачено за 2023 рік у сумі -21205,50, за 2024 рік -0.00 грн

Доказів звернення до відповідача з відповідним рапортом про виплату матеріальної допомоги на для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік до суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 20024 рік, оскільки позивач не звертався з відповідним рапортом про таку виплату.

Як вже зазначалося судом вище, додаткова винагорода, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168, не має регулярного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов, а саме на період дії воєнного стану, пропорційно часу участі в інших заходах в умовах особливого періоду.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану, передбачена Постановою №168, як одноразовий додатковий вид грошового забезпечення не включається у розрахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд зазначає таке.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються зокрема такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка, додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці, додаткова відпустка за особливий характер праці, інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки».

Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Абзацами 1-3 пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Отже, приписи чинного законодавства передбачають право військовослужбовця на отримання компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у разі звільнення зі служби за станом здоров`я пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідно до пункту 17 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з пунктом 18 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин зі збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011-ХІІ надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

При цьому визначення поняття особливого періоду наведене у законах України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України" (далі Закони № 3543-XII та № 1932-XII відповідно (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

За визначенням статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону № 1932-XII визначає особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того, в статті 1 Закону № 3543-XII надано визначення мобілізації. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски.

Водночас у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Отже, припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011-ХІІ у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується пунктом 12 статті 12 Закону № 3551-XII, пунктом 8 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ, статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР «Про відпустки».

Крім того, відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.03.2024 №74 додаткова відпустка як учаснику бойових дій, передбаченою пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не надавалася.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023- 2024 рік, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що з метою повного та всебічного захисту прав позивача щодо цієї частини позовних вимог, необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу за період 2023 по 2024 рік грошову компенсацію за невикористані календарні додаткової відпустки.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яка передбачена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 09.08.2023 року по 12.03.2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за період з 09.08.2023 по 12.03.2024 року додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу та час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, із розрахунку 100000,00 грн на місяць (пропорційно), з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2023 року по 2024 рік, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, а саме 12.03.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2023 року по 2024 рік, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, а саме 12.03.2024.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 08 липня 2024 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ