Справа № 160/18394/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,
перевіривши на відповідність вимогам КАС України апеляційну скаргу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ
до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі №160/18394/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024 апеляційну скаргу заявника залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Копія ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024 заявником апеляційної скарги отримана 10.05.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У межах строку, встановленого для усунення недоліків на адресу Третього апеляційного адміністративного суду від Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження містить посилання скаржника на відсутність фінансування за КЕКВ 2800, запровадження в Україні воєнного стану та перебої з електропостачанням.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Щодо відсутності фінансування за КЕКВ 2800 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відсутність коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що заявник апеляційної скарги не надав доказів на підтвердження вжиття останнім саме регулярних та послідовних заходів для здійснення своєчасної сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

Зміни до законодавства в частині необхідності сплати судового збору, на період дії воєнного стану, внесені не були.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Скаржник має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому відсутність або недостатність коштів на рахунках останнього, так як і довготривала процедура виділення коштів розпорядникам нижчого рівня, не повинні впливати на можливість неухильного виконання заявником покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги. Зазначене пов`язано з тим, що держава повинна дотримуватися принципу належного урядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття заявником своєчасних заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною підставою для поновлення строку апеляційного оскарження.

Щодо запровадження в Україні воєнного стану та перебоїв з постачанням електроенергії, суд зазначає, що наведені скаржником підстави є аналогічними тим, які зазначались при зверненні з апеляційною скаргою, та яким Третім апеляційним адміністративним судом частково вже надано оцінку в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

З приводу таких доводів скаржника суд вважає за необхідне зауважити на наступному.

Сам факт запровадження на території України воєнного стану не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу університету, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що питання внутрішньої організації роботи, пов`язані із електропостачанням є суб`єктивними чинниками, які не вказують на наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному зверненню до суду у цій справі, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з їх наявністю, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Разом з тим, зазначені обставини не можуть бути самостійною підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки такі не мають постійного характеру, та не доводять фактичну неможливість подання скаржником апеляційної скарги протягом встановленого процесуальним законом строку.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на апеляційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Приймаючи до уваги те, що підстави наведені заявником апеляційної скарги для поновлення строку апеляційного оскарження ухвалою суду апеляційної інстанції від 09.05.2024 визнано неповажними, а також те, що інші зазначені останнім обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, суд вважає необхідним відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ст. 299 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі №160/18394/22 - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі №160/18394/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко