Справа № 520/13519/24
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 р. справа №520/13519/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового травмування, отриманого приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період з 01.08.2023 року по 09.08.2023 року; з 23.08.2023 року по 13.09.2023 року; з 22.09.2023 року по 14.10.2023 року; з 19.10.2023 року по 08.11.2023 року; з 08.11.2023 року по 09.11.2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 неотриману додаткову винагороду у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового травмування за період з 01.08.2023 року по 09.08.2023 року в розмірі 29 032,2 грн.; за період з 23.08.2023 року по 13.09.2023 року в розмірі 73 333,26 грн.; за період 22.09.2023 року по 14.10.2023 року у розмірі 76 666,59 грн.; за період з 19.10.2023 року по 08.11.2023 року в розмірі 69 999, 93 грн.; за період з 08.11.2023 року по 09.11.2023 року в розмірі 6 666,66 грн., а всього у загальному розмірі 255 698,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить службу в Збройних Силах України та безпосередньо бере участь в бойових діях. Зазначає, що в періоди з 01.08.2023 по 09.08.2023, з 23.08.2023 по 13.09.2023, з 22.09.2023 по 14.10.2023, з 19.10.2023 по 08.11.2023, з 08.11.2023 по 09.11.2023 перебував на лікарняному у зв`язку із отриманим пораненням при проходженні військової служби, при цьому відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що у довідці про обставини поранення від 12.12.2023 та довідці №100 від 05.02.2024 вбачається, що позивачу були встановлені діагнози: вибухова травма, акубаротравма, струс головного мозку, цефалгічний синдром, вестибулярний та астенічний синдром. Однак у виписках №4186/3 від 13.09.2023, №4799/3 від 14.10.2023, №5340/3 від 08.11.2023, №152 від 09.11.2023 заключний діагноз не відповідає діагнозу, зазначеному у довідці про обставини травми від 12.12.2023. За таких обставин підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. за спірні періоди, на думку відповідача, відсутні.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якій він зазначив, що долучені до позовної заяви виписки підтверджують, що позивач проходив стаціонарне лікування саме у зв`язку із отриманням бойової травми 31.07.2023 та її наслідками, а тому аргументі відповідача про неспівпадіння діагнозів є безпідставними.

Інші заяви по суті справи сторони до суду не подавали.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_2 НГУ.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.12.2023 №1450/23: "31 липня 2023 року ОСОБА_1 отримав вибухову травму, акубаротрамву, струс головного мозку: цефалогічний синдром, вестибулярний та виражений астенічний синдром, під час контр наступальних дій Збоп Зброп НГУ на пв. сх. околиці н.п. Роботине Пологівського району Запорізької області відбувся ворожий мінометний обстріл підрозділами збройних сил російської федерації внаслідок чого солдат ОСОБА_1 отримав поранення. Після отримання поранення даному військовослужбовцю медичними працівниками було надано медичну допомогу та евакуйовано до ПХВ ВМКЦ ЦР «ЮРКІВКА» Запорізької області. Перебував у засобах індивідуального захисту. У стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував. Вищевказані поранення отриманні під час виконання обов`язків військової служби, які пов`язані із захистом Батьківщини".

Судом встановлено, що у період з 01.08.2023 по 09.08.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Запорізька обласна клінічна лікарня", що підтверджується випискою від 09.08.2023; у періоди з 23.08.2023 по 13.09.2023, з 22.09.2023 по 14.10.2023, з 19.10.2023 по 08.11.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" Запорізької обласної ради, що підтверджується епікризами №4186/3 від 13.09.2023, №4799/3 від 14.10.2023 та №5340/23 від 08.11.2023; у періоди з 08.11.2023 по 09.11.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Медичній роті, що підтверджується випискою №152 від 09.11.2023.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №100 від 05.02.2024 солдату в/ч НОМЕР_3 НГУ ОСОБА_1 , проведено медичний огляд у медичній (військово-лікарській) комісії ДУ "ТМО МВС України по Харківській області", рішення ВЛК наслідки міно-вибухової травми (31.07.2023): ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми у вигляді цефалічного синдрому, легких вестибуло-координаторних порушень суб`єктивного вушного шуму, розлад адаптації з виходом в легку астенію, цервікотораколюмбалгія на тлі поширеного остеохондрозу шийного, грудного та поперекового відділу дисків Th 10, 14,15 правобічного сколіозу 1ст з незначними порушенням функції. Також зазначено, що поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

На підставі статті 75в, 64 в та графи ІІ Розладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби "Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ", затвердженого наказом МО України від 14.08.20008 №402 придатний до військової служби.

Представником позивача 21.02.2024 подано заяву про нарахування та виплату не отриманої додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні, яка направлена засобами поштового зв`язку "Укрпошта", що підтверджується накладною №830.

Доказів розгляду та надання відповіді на зазначену заяву до суду не надано.

02 квітня 2024 року представником позивача направлено адвокатський запит щодо надання інформації про результати розгляду поданої заяви.

Листом від 11.04.2024 №40/17/13-4062 відповідач повідомив, що документи, направлені із заявою, передані для опрацювання до відділення обліку особового складу. Листом від 01.05.2024 №40/14/12-4737 відповідач повідомив, що заява позивача розглянута, про що надано відповідь від 11.04.2024 №40/17/13-4062.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє і до тепер.

28.02.2022 Кабінет Міністрів України затвердив Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-2 постанови передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Водночас, відповідно до вимог пункту 1 Постанови КМУ №168, для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100 000 грн є встановлення таких обставин, як, зокрема:

- перебування на військовій службі у період дії воєнного стану;

- перебування на військовій службі у статусі військовослужбовця Збройних Сил України;

- перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини/перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 31.07.2023 позивач отримав вибухову травму, акубаротрамву, струс головного мозку: цефалогічний синдром, вестибулярний та виражений астенічний синдром, під час контр наступальних дій Збоп Зброп НГУ на пв. сх. околиці н.п. Роботине Пологівського району Запорізької області відбувся ворожий мінометний обстріл підрозділами збройних сил російської федерації внаслідок чого солдат ОСОБА_1 отримав поранення.

Факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у періоди з 01.08.2023 по 09.08.2023, з 23.08.2023 по 13.09.2023, з 22.09.2023 по 14.10.2023, з 19.10.2023 по 08.11.2023, з 08.11.2023 по 09.11.2023 підтверджується відповідними виписками з історії хвороби, виписними епікризами та довідкою військово-лікарської комісії №100 від 05.02.2024.

Довідкою військово-лікарської комісії №100 від 05.02.2024 підтверджено, що травма «ТАК, пов`язана з проходженням військової служби».

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що вищевказані умови передбачені нормами Постанови № 168, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, позивачем дотримані та підтверджуються матеріалами справи.

За таких підстав, за періоди з 01.08.2023 по 09.08.2023, з 23.08.2023 по 13.09.2023, з 22.09.2023 по 14.10.2023, з 19.10.2023 по 08.11.2023, з 08.11.2023 по 09.11.2023 перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням при проходженні військової служби, позивачу мала бути виплачена збільшена до 100 000 грн додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування, яка, однак, не була нарахована та виплачена, що підтверджується випискою з ПриватБанку за період з 19.04.2024 по 04.08.2024, що також не заперечується учасниками спору.

Доводи Військової частини НОМЕР_2 про те, що в довідках про обставини травми від 12.12.2023 та №100 від 05.02.2024, відповідно до яких позивачу встановлені діагнози: вибухова травма, акубаротравма, струс головного мозку, цефалгічний синдром, вестибулярний та астенічний синдром, не співпадають з діагнозами у виписках №4186/3 від 13.09.2023, №4799/3 від 14.10.2023, №5340/3 від 08.11.2023, №152 від 09.11.2023, суд вважає необґрунтованими та такими, що не впливають на висновки суду, оскільки основними умовами для отримання додаткової винагороди є перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини/перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини, при цьому довідки №1450/23 від 12.12.2023 та №100 від 05.02.2024 підтверджують, що травма позивача отримана під час продовження військової служби.

Окрім того, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Відтак, суд не оцінює надану медичну документацію щодо діагнозу позивача, викладеному яке у виписних епікризах, так і в довідці ВЛК №100, оскільки це перебуває поза межами компетенції суду.

При цьому суд враховує, що лікування позивача в періоди з 01.08.2023 по 09.08.2023, з 23.08.2023 по 13.09.2023, з 22.09.2023 по 14.10.2023, з 19.10.2023 по 08.11.2023, з 08.11.2023 по 09.11.2023, як вбачається з виписних епікризів, відбувалось внаслідок скарг позивача на стан здоров`я після отриманої МВТ 31.07.2023, у тому числі позивачу діагностовано посткомаційний синдром та постравматичний стресовий розлад, супутній діагноз - стан МВТ (31.07.2023), цефалгічний синдром, ДДЗШВХ, ДДЗПВХ, ДДЗНВХ.

Водночас, висновок ВЛК, викладений у довідці №100 від 05.02.2024, про те, що наслідки мінно-вибухової травми (31.07.2023), а також розлад адаптації з виходом у легку астенію пов`язані із захистом Батьківщини, є самостійною та достатньою підставою для нарахування додаткової винагороди за спірні періоди.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману додаткову винагороду збільшеному до 100000 грн розмірі в розрахунку на місяць, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового травмування за період з 01.08.2023 року по 09.08.2023 року; за період з 23.08.2023 року по 13.09.2023 року; за період 22.09.2023 року по 14.10.2023 року; за період з 19.10.2023 року по 08.11.2023 року; за період з 08.11.2023 року по 09.11.2023 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу конкретні суми грошової винагороди, суд зазначає, що відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, повноваження військової частини здійснити розрахунок недоотриманої позивачем додаткової винагороди за спірні періоди з урахуванням вже отриманих ним сум є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового травмування, отриманого приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період з 01.08.2023 року по 09.08.2023 року; з 23.08.2023 року по 13.09.2023 року; з 22.09.2023 року по 14.10.2023 року; з 19.10.2023 року по 08.11.2023 року; з 08.11.2023 року по 09.11.2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) недоотриману додаткову винагороду у збільшеному до 100000 грн розмірі в розрахунку на місяць у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового травмування за період з 01.08.2023 року по 09.08.2023 року; за період з 23.08.2023 року по 13.09.2023 року; за період 22.09.2023 року по 14.10.2023 року; за період з 19.10.2023 року по 08.11.2023 року ; за період з 08.11.2023 року по 09.11.2023 року.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 08 липня 2024 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ