Справа № 320/44542/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м.Київ 320/44542/23

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Головенка О.Д., суддів: Колеснікової І.С., Перепелиці А.М.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюка Я.В.,

представника позивача - Максюка С.В.,

представник відповідача - Сокалюка Д.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» з позовом до Національного банку України та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 06.02.2023 № 21/210-рк "Про анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю "РОЯЛ ЛЮВІ ФІНАНС" ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, а саме на:

надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, видану згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.04.2017 № 1380;

надання послуг з факторингу, видану згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.06.2019 № 1227";

зобов`язати Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України поновити запис в Державному реєстрі фінансових установ стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЯЛ ЛЮВІ ФІНАНС".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг було неподання звітності за ІІІ квартал 2022 року, однак особа, яка відповідає за подання такої звітності, а саме директор ОСОБА_1 перебував на той момент на окупованій території.

Вважає, що дана обставина є поважною та не врахована Національним банком України при прийнятті спірного рішення

Крім того вважає, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо не застосування заходів впливу за порушення строків подання фінансової звітності у період військового стану.

На думку позивача рішення про анулювання ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнято відповідачем передчасно без з`ясування всіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у складі колегії суддів головуючий суддя Головенко О.Д., судді Колеснікова І.С. та Перепилиця А.М.

Від представника відповідача надійшлов відзив на позовну заяву, відповідно до яких останній проти позову заперечує та просить у задоволенні позову відмовити, оскільки оскаржуване рішення Національного банку України прийнято добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями на досягнення яких спрямоване це рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та нормами чинного законодавства, обґрунтовано з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Зауважує, що позивачем не було подано у строк звітність за ІІІ квартал 2022 року та звіт про усунення порушень, засвідчені належним чином документи, що підтверджують усунення порушень, чим порушив ст. 14 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п. 30 розділу ІV Правил складання та подання звітності учасниками ринку небанківських фінансових послуг до Національного банку України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 25.11.2021 № 123 (далі Правила № 123).

16.02.2024 представником позивача надано відповідь на відзив де просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» (), зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 31.

Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» від 24.02.2022 № 24-02 та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань директором підприємства з 24.02.2022 являється ОСОБА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» мало ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що видана згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.04.2017 № 1380, а також ліцензію на надання послуг з факторингу, що видана згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.06.2019 № 1227.

Як вбачається з матеріал справи, Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг, розглянувши доповідну записку Департаменту нагляду за ринком небанківських послуг фінансових послуг від 31.01.2023 № B/21-0001/11387, складену за результатами здійснення безвиїзного нагляду за діяльністю ТОВ «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС», прийняв рішення про анулювання ліцензій позивачу.

Так, 12.12.2023 Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України прийняв рішення № 21/1676-рк «Про застосування до ТОВ «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» заходу впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, яким зобов`язано позивача у строк до 27.12.2022 усунути порушення, що стало причиною для тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, та подати до Національного банку України звіт про усунення порушення і засвідчені належним чином документи, що підтверджують усунення порушення.

Підставою для прийняття рішення Комітету було неподання ТОВ «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» до Національного банку України звітності за III квартал 2022 року в строки та подання звітності учасниками ринку небанківських послуг фінансових послуг до Національного банку України, що визначені Правилами № 123, що свідчило про порушення ТОВ «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» вимог законодавства про фінансові послуги, а саме:

ст. 14 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»;

п. 30 розділу IV Правил № 123;

п. 74 глави 5 розділу ІІ Положення про ліцензування та реєстрацію надавачів фінансових послуг та умови провадження ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 153 від 24.12.2021 (далі - Положення №153).

Станом на дату прийняття цього рішення позивач не виконав рішення Комітету, а саме до Національного банку України не подано звітність за III квартал 2022 року та звіт про усунення порушення і засвідчені належним чином документи, що підтверджують усунення порушення.

Також факт невиконання ТОВ «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» рішення Комітету зафіксовано в акті про правопорушення від 10.01.2023 № B/21-0013/3478.

ТОВ «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» не надало до Національного банку України заперечень/пояснень щодо порушення зафіксованого в акті.

Як наслідок 06.02.2023 Національний банк України прийняв рішення № 21/210-рк Про анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ЛЮВІ ФІНАНС» ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг.

Не погоджуючись з вказаними рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України Про Національний банк України Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. 8 і ч. 1 ст. 7 та ч. 2 ст. 55 Закону України Про Національний банк України Національний банк України здійснює державне регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі на ринках небанківських фінансових послуг за діяльністю небанківських фінансових установ та інших осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги в межах, визначених Законом України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг та іншими законами України.

Закон України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.

Метою Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг є створення правових основ для захисту прав та інтересів клієнтів фінансових установ, фізичних осіб - підприємців, які надають фінансові послуги, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Експортно-кредитне агентство, утворене відповідно до Закону України "Про фінансові механізми стимулювання експортної діяльності", є фінансовою установою із спеціальним статусом. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій у порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

Згідно ст. 14 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг фінансова установа зобов`язана вести облік своїх операцій та надавати звітність відповідно до вимог законів та нормативно-правових актів органів, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг метою державного регулювання ринків фінансових послуг в Україні є:

проведення єдиної та ефективної державної політики у сфері фінансових послуг;

захист прав та інтересів споживачів фінансових послуг;

створення сприятливих умов для розвитку та функціонування ринків фінансових послуг;

створення умов для ефективної мобілізації і розміщення фінансових ресурсів учасниками ринків фінансових послуг з урахуванням інтересів суспільства;

забезпечення рівних можливостей для доступу до ринків фінансових послуг та захисту прав їх учасників;

додержання учасниками ринків фінансових послуг вимог законодавства;

запобігання монополізації та створення умов розвитку добросовісної конкуренції на ринках фінансових послуг;

контроль за прозорістю та відкритістю ринків фінансових послуг;

сприяння інтеграції в європейський та світовий ринки фінансових послуг.

Державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється шляхом:

ведення державних реєстрів фінансових установ і реєстрів осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, та ліцензування діяльності з надання фінансових послуг;

нормативно-правового регулювання діяльності фінансових установ;

нагляду за діяльністю учасників ринків фінансових послуг (крім клієнтів);

застосування органами, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг заходів впливу;

проведення інших заходів з державного регулювання ринків фінансових послуг (ст. 20 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг).

Частиною 1 ст. 21 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг визначено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється:

щодо ринків капіталу та організованих товарних ринків - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку;

щодо ринку банківських послуг та інших, ніж зазначені в абзаці другому цієї частини, ринків небанківських фінансових послуг - Національним банком України.

Антимонопольний комітет України та інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринків фінансових послуг та отримують від них інформацію у межах повноважень, визначених законом.

Частиною 1 ст. 27 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг визначено, що основними завданнями Національного банку України у сфері державного регулювання ринків небанківських фінансових послуг в межах компетенції, визначеної ч. 1 ст. 21 цього Закону, зокрема, є здійснення державного регулювання та нагляду за наданням фінансових послуг та додержанням законодавства у цій сфері; розроблення і затвердження обов`язкових до виконання нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції.

Нормами ч. 1 ст. 28 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг Національний банк України у сфері державного регулювання ринків небанківських фінансових послуг у межах компетенції, визначеної ч. 1 ст. 21 цього Закону, зокрема:

розробляє і затверджує нормативно-правові акти, обов`язкові до виконання центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, учасниками ринків фінансових послуг, їх об`єднаннями, контролює їх виконання;

видає небанківським фінансовим установам та особам, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, визначає порядок їх видачі, зупинення, поновлення та відкликання (анулювання);

визначає вимоги до осіб, які мають намір провадити/провадять діяльність з надання фінансових послуг, включаючи вимоги до їх структури власності, системи корпоративного управління, управління ризиками та внутрішнього контролю, умови провадження діяльності з надання фінансових послуг, здійснення яких потребує відповідної ліцензії (ліцензійні умови), та порядок контролю за їх додержанням;

здійснює нагляд (контроль) за додержанням небанківськими фінансовими установами та особами, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, умов провадження діяльності з надання фінансових послуг;

у разі порушення законодавства про фінансові послуги (крім законодавства, що регулює діяльність на ринках цінних паперів та похідних (деривативів), професійну діяльність на фондовому ринку та діяльність у системі накопичувального пенсійного забезпечення), нормативно-правових актів Національного банку України має право застосовувати заходи впливу та накладати адміністративні стягнення.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг власники істотної участі у фінансовій установі або особі, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, повинні мати бездоганну ділову репутацію та відповідати іншим вимогам, встановленим нормативно-правовими актами органів, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг.

Статтею 38-1 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг визначено вичерпний перелік підстав відкликання (анулювання) ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг.

Так, вказаною нормою визначено, що Національний банк України має право прийняти рішення про анулювання ліцензії, виданої небанківській фінансовій установі або особі, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, з таких підстав:

отримання заяви небанківської фінансової установи або особи, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, про анулювання ліцензії;

прийняття небанківською фінансовою установою або особою, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, рішення про припинення юридичної особи (крім перетворення);

наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про державну реєстрацію припинення небанківської фінансової установи або особи, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги;

визнання небанківської фінансової установи або особи, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, банкрутом;

невиконання небанківською фінансовою установою або особою, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, розпорядження, рішення Національного банку України про усунення виявлених порушень ліцензійних умов;

повторне порушення небанківською фінансовою установою або особою, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, ліцензійних умов. Повторним порушенням ліцензійних умов вважається вчинення протягом двох років з дня видання Національним банком України розпорядження, рішення про усунення порушень ліцензійних умов нового порушення хоча б однієї з ліцензійних умов, щодо якої видавалося таке рішення (розпорядження);

виявлення недостовірних даних у документах, поданих небанківською фінансовою установою або особою, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, разом із заявою про отримання ліцензії;

виявлення факту (фактів) здійснення небанківською фінансовою установою або особою, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, ризикової діяльності, що загрожує інтересам вкладників та/або інших кредиторів такої установи (особи). Перелік ознак, наявність яких є підставою для висновку Національного банку України про провадження небанківською фінансовою установою або особою, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, зазначеної ризикової діяльності, визначається нормативно-правовим актом Національного банку України та оприлюднюється у встановленому законом порядку;

ненадання небанківською фінансовою установою або особою, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, жодної фінансової послуги протягом року з дня отримання ліцензії;

систематичне порушення небанківською фінансовою установою або особою, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;

відмова небанківської фінансової установи або особи, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, у проведенні перевірки Національним банком України, зокрема, недопуск уповноважених осіб Національного банку України до здійснення перевірки, ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки, відмова в доступі до приміщень, об`єктів, що використовуються при наданні фінансових послуг, або відсутність протягом першого дня перевірки особи, уповноваженої представляти інтереси небанківської фінансової установи (особи, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги) на час проведення перевірки;

невідповідність структури власності небанківської фінансової установи або особи, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, та/або власників істотної участі в ній вимогам законодавства України;

невідповідність ділової репутації небанківської фінансової установи або особи, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, її керівників та/або власників істотної участі вимогам законодавства України;

незабезпечення небанківською фінансовою установою або особою, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, наявності мінімального капіталу/власного (статутного та/або додаткового) капіталу в розмірі, передбаченому законодавством України;

нерозкриття (неповне розкриття)/непідтвердження (неповне підтвердження) небанківською фінансовою установою або особою, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги, інформації щодо джерел походження коштів, з яких складається її власний (статутний та/або додатковий) капітал, на підставах і в порядку, визначених законодавством України;

виявлення двох та більше порушень вимог нормативно-правових актів Національного банку України щодо забезпечення реалізації і моніторингу ефективності застосованих Радою національної безпеки та оборони України відповідно до Закону України "Про санкції" спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій);

застосування Національним банком України два та більше разів протягом року заходів впливу за порушення встановлених законодавством вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки).

Національний банк України відповідно до п.п. 1 п. 5 розділу ІІ Положення про анулювання ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг у період дії воєнного стану, затвердженого постановою Правлінням Національного банку України від 22.12.2022 № 247 (далі Положення № 247), за наявності підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 38-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», має право анулювати об`єкт нагляду ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг.

Тобто Національний банк України наділений повноваженнями щодо відкликання (анулювання) ліцензії, виданої небанківській фінансовій установі за наявності відповідних підстав передбачених ст. 38-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», серед яких необхідно виділити таку підставу як невиконання небанківською фінансовою установою рішення Національного банку України про усунення виявлених порушень ліцензійних умов.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що Національним банком України здійснено безвиїзний нагляд за Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС», за результатами здійсненого якого встановлено факт невиконання позивачем рішення Національного банку України № 21/1676-рк від 12.12.2022 «Про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» заходу впливу в вигляді тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг» (яким було зобов`язано позивача у строку до 27.12.2022 усунути порушення, що стало причиною для тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, та подати до Національного банку України звіт про усунення порушення і засвідчені належним чином документи, що підтверджують усунення порушення), а саме до Національного банку України не подано:

звітність за III квартал 2022 року;

звіт про усунення порушення і засвідчені належним чином документи, що підтверджують усунення порушення.

Слід звернути увагу на те, що вказане рішення Національного банку України № 21/1676-рк від 12.12.2022 «Про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» заходу впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг», яке було підставою для прийняття оскаржуваного у цій справі рішення, є окремим актом індивідуальної дії та не було жодним чином оскаржено, тобто на даний час є чинним.

Таким чином Національним банком України було встановлено підставу для анулювання ліцензії на провадження діяльності за надання фінансових послуг, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 38 -1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Факт невиконання вищевказаного рішення встановлено в акті про правопорушення від 10.01.2023 № В/21-0013/3478, який було надіслано на офіційну електронну адресу позивача - з листом від 10.01.2023 № 21-0013/2259 та доставлено 11.01.2023 о 12:08 годині, а також засобами поштового зв`язку (01133, місто Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 31), яке було повернуто 14.02.2023 з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Після направлення акту про встановлення правопорушення, позивач будь яких пояснень або заяв до Національного банку України не направляв.

У відповідності до п. 14 Положення № 247 для участі у засіданні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України на якому розглядалося питання про анулювання позивачу ліцензій з надання фінансових послуг, з метою надання пояснень/заперечень стосовно вчинених надавачем фінансових послуг порушень, Національним банком було надіслано відповідне запрошення на єдину електронну адресу , яке доставлено 31.01.2023 о 15:17:32, однак участь керівника або представника у засіданні Комітету позивачем забезпечено не було.

Крім того, рішення № 21/210-рк від 06.02.2023 «Про анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг» у відповідності до п.п. п. 15 Положення № 247 було направлено на електрону адресу - 37472001 @ukr.net, яке доставлено 08.02.2023 о 10:32 та на поштову адресу позивача, а саме 01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 31 (лист повернувся 13.03.2023 з відміткою «за закінченням терміну зберігання»).

Враховуючи наведене, відповідачем було дотримано процедуру прийняття рішення, а також повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ЛЮВІ ФІНАНС» про наявність акту перевірки від 10.01.2023 № В/21-0013/3478 та рішення від 12.12.2022 № 21/1676-рк «Про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» заходу впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг», однак позивачем не наведено належних доказів, які б свідчити про усунення встановлених порушень у строк визначений Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Також зважаючи на встановлену підставу, обґрунтовуючи доцільність тим, що неподання позивачем звітності за III квартал 2022 року перешкоджає Національному банку України здійснювати належний нагляд за діяльністю позивача, зокрема в частині отримання та подальшого аналізу інформації про основні показники діяльності ТОВ «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС», які відображають реальні та потенційні фінансові можливості фінансової установи, у тому числі рівень ліквідності, платоспроможності та фінансової стійкості, забезпеченості оборотними коштами (власним капіталом), керуючись п.п. 1 п. 12 Положення № 247, Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України прийнято рішення № 21/210-рк від 06.02.2023 «Про анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг».

Щодо твердження позивача про порушення положень Закону України «Про захист інтересів суб?єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни», суд зазначає таке.

Позивачем у позові зазначено, що Національний банк України приймаючи оскаржуване рішення «Про анулювання ТОВ «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг», фактично порушив свої зобов?язання не застосовувати заходи впливу за порушення строків подання фінансової звітності.

Також вважає, що відповідачем було порушено норми Закону України «Про захист інтересів суб?єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни», а саме:

п. 4, ч. 1 - у період дії воєнного стану або стану війни будь-які перевірки щодо своєчасності та повноти подання будь-яких звітів чи документів звітового характеру уповноваженими органами не здійснюються;

п. 4-2, ч. 1 - юридичні особи, які відповідно до законодавства зобов`язані оприлюднити річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з відповідними звітами, визначеними п.п. 4-1 цього пункту, оприлюднюють таку звітність у повному обсязі згідно із законодавством протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період не оприлюднення».

На думку колегії суддів такі твердження є хибними, оскільки у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою захисту інтересів суб`єктів подання звітності у період дії воєнного стану було прийнято Закон України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» від 03.03.2022.

Вказаний Закон, у п.п. 4 п. 1 містить положення про фактичне призупинення уповноваженими органами будь-яких перевірок щодо подання звітності.

Законом України № 2463-1X від 27.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей діяльності фінансового сектору у зв?язку із введенням воєнного стану в Україні», який набрав чинності 17.08.2022 було внесено зміни у п. 1 Закону про захист інтересів суб?єктів подання звітності та доповнено зазначений пункт, зокрема, п.п. 6 такого змісту:

« 6) дія п.п. 1 і 4 цього пункту не поширюється на подання до Національного банку України банками, іншими фінансовими установами, особами, які здійснюють діяльність на ринках фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк України, та іншими особами, діяльність яких перевіряється Національним банком України відповідно до закону (далі - піднаглядні Національному банку України особи), звітності (іншої, ніж фінансова звітність та аудиторські звіти за результатами обов?язкового аудиту річної фінансової звітності (консолідованої фінансової звітності, якщо відповідно до законодавства України необхідно складати консолідовану фінансову звітність) та іншої інформації і документів, на оприлюднення такої звітності, а також на перевірку своєчасності та повноти її подання.

Піднаглядні Національному банку України особи:

подають до Національного банку України звітність (іншу, ніж фінансова звітність та аудиторські звіти за результатами обов?язкового аудиту річної фінансової звітності (консолідованої фінансової звітності, якщо відповідно до законодавства України необхідно складати консолідовану фінансову звітність) та оприлюднюють її відповідно до вимог щодо складання, подання та оприлюднення звітності, встановлених Національним банком України;

зобов?язані подавати до Національного банку України у тому числі на його запит або вимогу) іншу інформацію та документи відповідно до встановлених законодавством України вимог».

Таким чином вищевказаним законом виокремлено серед усіх інших юридичних осіб банки та інші фінансові установи, в перелік яких входить і позивач, як піднаглядних Національному банку України осіб, на яких не поширюється дія п.п. 4 п. 1 Закону про захист інтересів суб`єктів подання звітності, тобто Національний банк Уккраїни має право проводити перевірки щодо своєчасності та повноти подання будь-яких звітів чи документів звітового характеру), а також зроблено уточнення, що такі особи подають Національному банку України звітність та оприлюднюють її відповідно до вимог щодо складання, подання та оприлюднення звітності, встановлених Національним банком України.

Тобто твердження позивача про порушення Національним банком України п.п. 4 п. 1 Закону України «Про захист інтересів суб?єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» є необґрунтованими та помилковими.

Щодо твердження позивача про порушення п.п. 42 п. 1 Закону про захист інтересів суб?єктів подання звітності, суд зазначає наступне.

Юридичні особи, які відповідно до законодавства зобов?язані оприлюднити річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з відповідними звітами, визначеними п.п. 4-1 цього пункту, оприлюднюють таку звітність у повному обсязі згідно із законодавством протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неоприлюднення.

Тобто обов`язок оприлюднення річної фінансової звітності та річної консолідованої фінансової звітності встановлено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме ст. 14 даного закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємства зобов?язані подавати фінансову звітність органам, до сфери управління яких вони належать, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, якщо інше не передбачено цим Законом. Органам державної влади та іншим користувачам фінансова звітність подається відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємства, що становлять суспільний інтерес (крім великих підприємств, які не є емітентами цінних паперів), публічні акціонерні товариства, суб?єкти природних монополій на загальнодержавному ринку та суб?єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, зобов?язані не пізніше ніж до 30 квітня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з відповідними аудиторськими звітами, звітом про управління, консолідованим звітом про управління, звітом про платежі на користь держави, консолідованим звітом про платежі на користь держави на своїй веб-сторінці або своєму веб-сайті (у повному обсязі).

Великі підприємства, які не є емітентами цінних паперів, та середні підприємства зобов?язані не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з відповідними аудиторськими звітами, звітом про управління, консолідованим звітом про управління, звітом про платежі на користь держави, консолідованим звітом про платежі на користь держави на своїй веб-сторінці або своєму веб-сайті (у повному обсязі).

Інші фінансові установи та недержавні пенсійні фонди, що належать до мікропідприємств та малих підприємств, зобов?язані не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з відповідними аудиторськими звітами, звітом про управління, консолідованим звітом про управління на своїй веб-сторінці або своєму веб-сайті (у повному обсязі).

Малі підприємства, що є суб?єктами господарювання державного сектору економіки, зобов?язані не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність разом з відповідним аудиторським звітом (якщо обов?язковий аудит фінансової звітності проводився на вимогу законодавства) на своїй веб-сторінці або своєму веб-сайті (у повному обсязі).

Материнські підприємства великої групи, які не належать до категорії великих підприємств (крім суб`єктів інвестиційної діяльності, які не складають консолідовану фінансову звітність відповідно до міжнародних стандартів), зобов`язані не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну консолідовану фінансову звітність, складену за міжнародними стандартами, разом з аудиторським звітом, консолідованим звітом про управління, консолідованим звітом про платежі на користь держави на своїй веб-сторінці або своєму веб-сайті (у повному обсязі).

Частиною 7 ст. 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що оприлюднена річна фінансова звітність та річна консолідована фінансова звітність (у повному обсязі разом з аудиторськими звітами) повинні зберігатися на веб-сайтах підприємств, головних розпорядників бюджетних коштів та офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, не менше шести років, якщо більший строк не встановлено законом.

Аналізуючи норм вказаного закону, можно дійти висновку про наявність таких понять, як «подання фінансової звітності» та «оприлюднення фінансової звітності».

Суд звертає увагу, що порушення позивача, яке призвело до анулювання ліцензії є саме неподання звітності, а не порушення з оприлюднення звітності.

Щодо твердження позивача про порушення постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання діяльності учасників небанківських фінансових послуг, небанківських фінансових груп, учасників платіжного ринку, колекторських компаній та юридичних осіб, які отримали ліцензії на надання банкам по слуг з інкасації» № 39 від 06.03.2022 (далі - Постанова № 39) суд вказує на таке.

Так, позивач посилається на те, що Національний банк України фактично порушив своє зобов`язання, які встановленого п.п. 1, 2, 4 Постанови № 39, а саме щодо не застосовування заходів впливу за порушення строків подання фінансової звітності за умови, що такі порушення були допущені установами, місцезнаходження яких є населені пункти територіальних громад, уключені до переліку територіальних громад, розташованих у районі проведення воєнних (бойових) дій, або ці особи перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), оскільки директор Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» ОСОБА_1 фактично проживає в місті Енергодар, який з 02.03.2022 перебуває під тимчасовою окупацією російської федерації, однак суд вважає такі твердження позивача помилковим в зв`язку неправильним тлумаченням вказаних підпунктів п. 2 Постанови № 39.

Як вже було встановлено судом, місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС»: 01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 31.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 № 1668/39004, вся територія міста Києва знаходилася в Переліку 1 з 24.02.2022 по 30.04.2022.

Отже, на момент прийняття рішення № 21/210-рк, місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» не перебувало в переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Щодо порушення п. 2 - 1 Постанови № 39, то слід звернути увагу, що Постанова № 39 у редакції від 27.12.2022, що діяла на день прийняття оскаржуваного рішення, а саме 06.02.2023 не містить п. 2 1. Вказану Постанову доповнено новим п. 2 - 1 згідно з Постановою Національного банку України № 8 від 15.02.2023, тобто після прийняття оскаржуваного рішення, що спростовує її порушення Національним банком України під час прийняття оскаржуваного рішення.

Щодо твердження позивача про не запрошення представника позивача для надання пояснень чи заперечень щодо розгляду питання про анулювання ліцензій, слід вказати наступне.

Відповідно до абзацу 1 п. 14 розділу III Положення № 247 Національний банк України запрошує керівника надавача фінансових послуг для участі в засіданні Правління/Комітету з питань нагляду, на якому розглядається питання про анулювання ліцензії надавачу фінансових послуг, з метою надання пояснень заперечень стосовно вчинених надавачем фінансових послуг порушень/здійснення ризикової діяльності.

Згідно абзацу 4 п. 14 розділу ІІІ Положення № 247 запрошення надсилається не пізніше ніж за два робочих дні до дати проведення засідання Правління/Комітету з питань нагляду на єдину електронну адресу.

Відповідно до інформації, що містилась в інформаційній системі Національного банку України, електронна пошта Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» - .

Листом Національного банку України від 30.01.2023 № 21-0013/6585 на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» надіслано запрошення керівнику (представнику) Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» взяти участь у засіданні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг, яке відбулось 06.02.2023 о 10:00 год., яке доставлено 31.01.2023 о 15:17:32.

Крім того, листом Національного банку України від 18.11.2022 № 21-0013/80540 на електронну адресу позивача та поштову адресу вул. Євгена Коновальця, буд. 31, м. Київ, 01133 Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» направлено акт про правопорушення від 17.11.2022 № В/21-0013/97017 щодо не подачі Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» звітності за III квартал 2022 року.

Згідно листа від 18.11.2022 № 21-0013/80540 Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» мало право впродовж трьох робочих днів із дня отримання акта надати Національному банку України заперечення пояснення щодо вчинених порушень, зазначених в акті, в електронній формі в порядку, передбаченому п.п. 1 п. 11 розділу ІІІ Положення про здійснення Національним банком безвиїзного нагляду на ринках небанківських фінансових послуг, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.12.2020 № 169 (далі - Положення № 169), або в паперовій формі.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» не надано заперечень/пояснень до акта про правопорушення від 17.11.2022 № B/21-0013/97017.

Лист від 18.11.2022 № 21-0013/80540 на електронну адресу доставлено 21.11.2022 о 10:46, проте на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» - Україна, 01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 31, лист від 18.11.2022 № 21-0013/80540 не доставлено, повернувся 26.12.2022 з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Листом Національного банку У країни від 05.12.2022 № 21-0013/84261 на електронну та поштову адресу адресу вул. Євгена Коновальця, буд. 31, м. Київ Товариству з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» направлено запрошення керівнику (представнику) ТОВ «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» взяти участь у засіданні Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг, яке відбулось 12.12.2022 о 11:00 год.

Згідно листа від 05.12.2022 № 21-0013/84261 ТОВ «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» необхідно було не пізніше наступного дня після отримання цього листа надати Національному банку України на електронну поштову адресу інформацію про прізвище, ім?я та по батькові, посаду, електронну адресу уповноваженої особи товариства, яка братиме участь у засіданні Комітету.

У разі, якщо участь у засіданні братиме представник (не керівник), необхідно надати копію офіційного документу, яким такому представникові делеговані повноваження представляти інтереси товариства.

Однак Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» не надано інформації щодо участі керівника/представника у засіданні Комітету з питань нагляду та реагування діяльності ринків небанківських фінансових послуг, яке відбулось 12.12.2022 о 11:00 год.

Лист від 05.12.2022 № 21-0013/84261 на електронну адресу доставлено 06.12.2022 о 10:06, проте на адресу товариства - Україна, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 31 лист від 05.12.2022 № 21-0013/84261 не доставлено, повернувся 09.01.2023 з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи листом Національного банку України від 13.12.2022 № 21-0013/86126 на електронну адресу та адресу м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 31 підприємству направлено рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України від 12.12.2022 № 21/1676-рк «Про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» заходу впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг» (далі - Рішення № 21/1676-рк).

Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення № 21/1676-рк, Товариству з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» необхідно було у строк до 27.12.2022 усунути порушення, що стало причиною для тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, зазначених у п. 1 резолютивної частини рішення Комітету, та подати до Національного банку України звіт про усунення порушення і засвідчені належним чином документи, що підтверджують усунення порушення.

Рішення № 21/1676-рк прийнято у зв?язку із тим, що позивачем не подано до Національного банку України звітність за III квартал 2022 року в строки, визначені в колонці 5 додатка 5 до 2 Правил № 123, а саме файл з показниками звітності FRO, який подається не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним проміжним періодом (тобто, з урахуванням вимог п. 24 розділу III Правил № 123, не пізніше 31.10.2022); файли з показниками звітності LR1- LR12, який подається не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом (тобто не пізніше 25.10.2022).

Також лист від 13.12.2022 № 21-0013/86126 на електронну адресу доставлено 13.12.2022 о 17:46, проте на поштову адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 31 не доставлено, оскільки повернувся 18.01.2023 з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Також, інформацію щодо прийнятого рішення № 21/1676-рк було оприлюднено на сайті Національного банку України 12.12.2022 (https://bank.gov.ua/ua/news/all/odniy-finansoviy-kompaniyi-ponovleno-diyulitsenziy-do-13-finansovih-ustanov-zastosovano-zahodi-livu)

Листом Національного банку України від 10.01.2023 № 21-0013/2259 на електронну адресу та поштову адресу м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 31 було направлено акт про правопорушення від 10.01.2023 № В/21-0013/3478 щодо не виконання рішення.

Згідно листа від 10.01.2023 № 21-0013/2259 ТОВ «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» мало право впродовж трьох робочих днів із дня отримання акта надати Національному банку України заперечення/пояснення щодо вчинених порушень, зазначених в акті, в електронній формі в порядку, передбаченому п.п. 1 п. 11 розділу ІІІ Положення № 169, або в паперовій формі.

Однак позивач своїм правом не скористався та не надав заперечень/пояснень до акта про правопорушення від 10.01.2023 № B/21-0013/3478.

Таким чином, можно дійти висновку, що Національний банк України регулярно направляв листи на електронну пошту позивача, яка також вказана і позовній заяві та які було доставлено, про свідчать відповідні скриншотом з інформацією про направлення та отримання електронного документу, а також на офіційну адресу товариства, які повертались з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

На думку суду, до повноважень Національного банку України не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб на час вчинення тих чи інших дій, пов`язаних з виконання обов`язків, що покладені на нього. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті поштового зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання» можуть вважатися належними доказами виконання обов`язку щодо повідомлення установи про розгляд питання про позбавлення його ліцензії.

Тобто вищезазначеним спростовується твердження позивача про не запрошення представника позивача для надання пояснень чи заперечень щодо розгляду питання про анулювання ліцензій.

Щодо тверджень позивача про правовий статус ОСОБА_1 як директора Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС», суд зазначає наступне.

Позивач зазначає про те, що ОСОБА_1 є єдиною особою, що уповноважена діяти від імені юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 відповідає за організацію процесу подання до Національного банку України звітності.

Також позивач зазначає, що директор ОСОБА_1 фактично проживає у місті Енергодар, Запорізької області та посилається на договір оренди житла від 08.02.2022 № 02-22, який укладеного з ОСОБА_2 про оренду двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яке з 02.03.2022 перебуває під тимчасовою окупацією російської федерації.

Однак суд не приймає до уваги зазначені твердження, оскільки юридична та фактична адреса місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯР ЛЮВІ ФІНАНС» - м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 31, крім того поданий договір оренди не підтверджує фактичне місцеперебування директора підприємства ОСОБА_1 .

У відповідності до ч. 1, 2, 4 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За переконанням суду, відповідач довів правомірність та обґрунтованість прийнятих рішень, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України": згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain)).

При цьому, суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України, відповідно до п. 58 якого суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий - суддя Головенко О.Д.

Судді: Колеснікова І.С.

Перепелиця А.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 10 липня 2024 р.