Справа № 520/34953/23
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 р. Справа № 520/34953/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/34953/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Київської митниці Держмитслужби

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської митниці, Київської митниці Держмитслужби, в якій просив суд:

- визнати протиправним рішення Київської митниці Держмитслужби у формі Листа № 7.8-1/7.8-15-01/13/19867 від 03.11.2023 щодо відмови у поверненні ФОП ОСОБА_1 надмірно сплачених митних платежів зі сплати ПДВ у розмірі 470 366 грн. 89 коп. за МД від 28.06.2022 № UА 100340/2022/513402, внаслідок зобов`язання Позивача розмитнювати товар зі сплати ПДВ 470 366 грн. 89 коп. за МД від 04.07.2022 №UА 100340/2022/513607 (графа 40 наведеної декларації, де зазначена МД від 26.08.2022);

- зобов`язати Київську митницю як правонаступника Київської митниці Держмитслужби, повернути ФОП ОСОБА_1 надмірно нараховану та сплачену суму ПДВ у розмірі 470 366 грн. 89 коп. шляхом складення відповідного Висновку.

В обґрунтування позову зазначив, що 22.12.2022 Харківським окружним адміністративним судом було винесено рішення по справі № 520/5901/22, яким визнано протиправним дії Київської митниці Держмитслужби, що полягають у неврахуванні наявності пільгового розмитнення ФОП ОСОБА_1 без сплати ПДВ за МД від 28.06.2022 № UА 100340/2022/513402 внаслідок зобов`язання останнього розмінювати товар зі сплати ПДВ 470 366 грн 89 коп. за МД від 04.07.2022 року №UА 100340/2022/ 513607 (графа 40 наведеної декларації, де зазначена МД від 26.08.2022 року). При цьому, відмовляючи у задоволенні вимог про зобов`язання повернути надмірно нараховану суму ПДВ у розмірі 470 366 грн. 89 коп. суд вказав, що оскільки позивачем заява про повернення надмірно сплачених митних платежів зі сплати ПДВ не подавалася, то вимога є передчасною. На виконання судового рішення позивач звернувся до Київської митниці Держмитслужби із заявою від 26.10.2023 про виконання судового рішення та повернення надмірно сплаченої суми, де зазначив про необхідність повернення надмірно сплаченої суми зі сплати ПДВ 470 366 грн. 89 коп. за МД від 04.07,2022 року №UА 100340/2022/ 513607 та формування відповідного висновку про повернення коштів. 21.11.2023 позивачем отримано Рішення у формі листа № 7.8-1/7.8-15- 01/13/19867 від 03.11.2023 щодо відмови у поверненні надмірно сплачених митних платежів зі сплати ПДВ. Позивач вважає, що відповідач невілює інститут судочинства України, оскільки зазначає про неналежність дослідження судом доказів та більш того, не бажає виконувати наведене судове рішення, яким встановлено незаконність його дій.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Київської митниці у формі Листа № 7.8-1/7.8-15-01/13/19867 від 03.11.2023 щодо відмови у поверненні ФОП ОСОБА_1 надмірно сплачених митних платежів зі сплати ПДВ у розмірі 470 366 грн 89 коп. за МД від 28.06.2022 № UА 100340/2022/513402 внаслідок зобов`язання позивача розмитнювати товар зі сплати ПДВ 470 366 грн 89 коп. за МД від 04.07.2022 №UА 100340/2022/513607 (графа 40 наведеної декларації, де зазначена МД від 26.08.2022).

Зобов`язано Київську митницю повторно розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 26.10.2023 з урахуванням висновків суду у цій справі та вирішити питання про повернення надмірно нарахованої та сплаченої суми ПДВ у розмірі 470 366 грн 89 коп. шляхом складення відповідного Висновку.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь позивача судовий збір у сумі 4703 грн 67 коп.

Київська митниця не погодилася з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що Київська митниця Держмитслужби () не здійснювала митного оформлення товару, оскільки на час митного оформлення перебувала в стадії реорганізації, а з 01.07.2021 всі митні оформлення здійснювала Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (), яка розпочала свою діяльність з 01.07.2021 року. Відтак, будь які дії Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України () протиправними судом не визнані. Також вказує, що 04.07.2022 представником позивача подано до митного оформлення додаткову митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ, заповнену в звичайному порядку, якій було присвоєно № UA100340/2022/513607 та за якою здійснено митне оформлення товарів, які надійшли на адресу ФОП ОСОБА_1 за попередньою митною декларацією № UA100340/2022/513402 від 28.06.2022. Отже, попередня МД від 28.06.2022 №UA100340/2022/513402 жодним чином не може свідчити про факт наявності пільгового розмитнення, про яке зазначено в резолютивній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 у справі № 520/5901/22, оскільки вона не є самостійним документом та за нею не здійснено випуск товарів позивача у вільний обіг. Дана попередня декларація по суті є документом контролю за доставкою товарів до митниці призначення для здійснення їх подальшого митного оформлення. В додатковій митній декларації типу ІМ 40 ДЕ № UA100340/2022/513607 від 04.07.2022, декларантом не застосовано звільнення від оподаткування податком на додану вартість товарів при їх ввезенні на митну територію України. Митне оформлення завершено саме за додатковою митною декларацією від 04.07.2022 № UA100340/2022/513607, за якою відсутній факт переплати митних платежів, оскільки будь-які пільги з їх сплати відсутні, митні платежі нараховано та сплачено відповідно до діючого законодавства у належному розмірі. Крім того вказує, що сплачені за МД № UA100340/2022/513607 від 04.07.2022 грошові зобов`язання (митні платежі) не є надміру сплаченими, оскільки митниця не нараховувала такі податки, сума податків розрахована та сплачена позивачем самостійно. Також дані платежі не є помилково сплаченими, оскільки позивач є платником відповідного податку. А тому, відсутні правові підстави для повернення позивачу сплачених коштів.

Представник позивача надав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлялись.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що 21.03.2022 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та Contunental Opony Polska Sp. Z.o.o. (продавець) було укладено договір поставки товару.

Відповідно до приписів п. 1 зазначеного договору, продавець зобов`язаний на підставі індивідуальних замовлень покупця і відповідно до додатків (інвойсів), які є невід`ємною частиною договору, поставити покупцю товар (шини). Покупець зобов`язаний купити товар, оплатити його вартість.

Скориставшись своїм правом відмови від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку 1-3 групи, що здійснюється в порядку визначеному пп. 298.2.1 298.2.3 ст. 298.2 Податкового кодексу України, позивач 12.04.2022 перейшов із загальної системи оподаткування на платника єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування за ставкою 2%, що підтверджується витягом платника єдиного податку з особового кабінету позивача.

Позивачем 28.06.2022 подано до Головного управління у Харківській області (Київська ДПС) заяву про відмову від 3-ї групи єдиного податку за ставкою 2% з 01.07.2022.

Зазначена вище заява позивача була прийнята посадовими особами контролюючого органу, що підтверджується квитанцією № 2 від 28.06.2022.

Позивач 30.06.2022 ще не перебував на ставці єдиного податку 3-ї групи 2%, внаслідок чого міг скористатися всіма пільгами, що підтверджується витягом з особового кабінету, де зазначено період перебування позивача на зазначеній групі оподаткування з 12.04.2022 року по 30.06.2022 включно.

З моменту переходу позивача на 3-тю групу єдиного податку за ставкою 2%, останній неодноразово поставляв на територію України та розмитнював за пільгою без сплати ПДВ в Київській митниці наведений товар (гумові шини) продавця, що підтверджується митними деклараціями.

Вантажний транспортний засіб днз. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 30.06.2022 з придбаним майном позивача (шини пневматичні гумові автомобільні) заїхав до Київської митниці Держмитслужби з метою здійснення митного оформлення товару за митною декларацією від 28.06.2022 року UA100340/2022/513402.

Замість митного оформлення за пільговим розмитненням, позивач отримав лист від відповідача, в якому зазначено, що відповідно до вимог ст. 259 Митного кодексу України товари за даною митною декларацією необхідно доставити та пред`явити митному органу, яким оформлена ця попередня митна декларація.

Позивач 04.07.2022 повторно звернувся до відповідача з метою здійснення митного оформлення товару за митною декларацією від 28.06.2022 року №UA100340/2022/513402.

Посадовими особами відповідача було проведено розмитнення товару без передбаченої 30.06.2022 пільги та видано митну декларацію від 04.07.2022 №UA100340/2022/513607 і нараховано 470366,89 грн сплати ПДВ (графа 28 наведеної декларації). В графі 40 митної декларації від 04.07.2022 року №UA100340/2022/513607 зазначено посилання на митну декларацію від 28.06.2022 №UA100340/2022/513402, яку позивач подав на реєстрацію ще 30.06.2022, в останній день перебування на 3-й групі єдиного податку за ставкою 2%, що надає пільгу не сплачувати йому ПДВ за розмитнення даного товару.

Не погоджуючись із такими діями митного органу, позивач звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 року у справі № 520/5901/22 частково задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Київської митниці Держмитслужби, що полягають у неврахуванні наявності пільгового розмитнення ФОП ОСОБА_1 без сплати ПДВ за МД від 28.06.2022 № UА 100340/2022/513402 внаслідок зобов`язання останнього розмінювати товар зі сплати ПДВ 470 366 грн 89 коп. за МД від 04.07.2022 року №UА 100340/2022/ 513607 (графа 40 наведеної декларації, де зазначена МД від 26.08.2022 року).

При цьому, відмовляючи у задоволенні вимог про зобов`язання повернути надмірно нараховану суму ПДВ у розмірі 470 366 грн. 89 коп. суд вказав, що оскільки позивачем заява про повернення надмірно сплачених митних платежів зі сплати ПДВ не подавалася, то вимога є передчасною.

Рішення суду набрало законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Крім цього, ч. 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі № 917/1345/17 зазначено, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення в мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що встановлені у справі № 520/5901/22 обставини є преюдиційними та передують виникненню правовідносин у цьому спорі.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Київської митниці Держмитслужби із заявою від 26.10.2023 про виконання судового рішення та повернення надмірно сплаченої суми, де зазначив про необхідність повернення надмірно сплаченої суми зі сплати ПДВ 470 366 грн. 89 коп. за МД від 04.07,2022 року №UА 100340/2022/ 513607 та формування відповідного висновку про повернення коштів.

21.11.2023 позивачем отримано Рішення у формі листа № 7.8-1/7.8-15- 01/13/19867 від 03.11.2023 щодо відмови у поверненні надмірно сплачених митних платежів зі сплати ПДВ.

Відповідач, Київська митниця, при розгляді заяви позивача вказав, що з урахуванням наданого разом із заявою рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 у справі № 520/5901/22 митницею встановлено, що вказаним рішенням суд визнав неправомірними дії Київської митниці Держмитслужби, які «полягають у неврахуванні наявності пільгового розмитнення без сплати ПДВ за МД від 28.06.2022 № UA100340/2022/513402 внаслідок зобов`язання останнього розмитнювати товар зі сплати ПДВ 470 366 грн. 89 коп. за МД від 04.07.2022 № UA100340/2022/513607 (графа 40 наведеної декларації, де зазначена МД від 26.08.2022 року)». Київська митниця Держмитслужби () не здійснювала митного оформлення товару, оскільки на час митного оформлення перебувала в стадії реорганізації, а з 01.07.2021 всі митні оформлення здійснювала Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (). Будь-які дії Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України () протиправними судом не визнані.

Також вказано, що 30.06.2022 посадовою особою митниці, уповноваженою на виконання митних формальностей, встановлено, що за попередньою митною декларацією типу ІМ 40 ЕА від 28.06.2022 № UA100340/2022/513402 не може бути здійснено випуск відповідно до заявленого митного режиму без пред`явлення митному органу товарів з причини наявності критичних помилок при проведенні формато-логічного контролю, а саме наявності застереження «Товар № 1 та Товар № 2 (гр. 36) Преференція застосовано невірно: особа, указана в графі 9, не є платником єдиного податку 1-3 груп». Зазначене навіть технічно (фізично) унеможливлює завершити митне оформлення за вказаною митною декларацією в повному обсязі. 04.07.2022 представником позивача - митним брокером ФОП ОСОБА_2 (код ДРФО НОМЕР_3 ) було подано до митного оформлення додаткову митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ, заповнену в звичайному порядку, якій було присвоєно № UA100340/2022/513607 та за якою здійснено митне оформлення товарів, які надійшли на адресу ФОП ОСОБА_1 за попередньою митною декларацією № UA100340/2022/513402 від 28.06.2022. Відповідачем у листі вказано, що попередня МД від 28.06.2022 №UA100340/2022/513402 жодним чином не може свідчити про факт наявності пільгового розмитнення, про яке зазначено в резолютивній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 у справі № 520/5901/22, оскільки вона не є самостійним документом та за нею не здійснено випуск товарів позивача у вільний обіг. Дана попередня декларація по суті є документом контролю за доставкою товарів до митниці призначення для здійснення їх подальшого митного оформлення. В додатковій митній декларації типу ІМ 40 ДЕ № UA100340/2022/513607 від 04.07.2022 декларантом не застосовано звільнення від оподаткування податком на додану вартість товарів при їх ввезенні на митну територію України, тобто в графі 36 митної декларації не застосовано преференцію « 224» по податку на додану вартість, з причини того, що на момент подання митної декларації ІМ 40 ДЕ від 04.07.2022 № UA100340/2022/513607 набрав чинності Закон України від 21.06.2022 № 2325-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування» яким було внесено зміни до Податкового та Митного кодексів України. Зокрема, виключено підпункт 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо тимчасового, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України, звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з ввезення на митну територію України у митному режимі імпорту суб`єктами господарювання, які зареєстровані платниками єдиного податку першої, другої та третьої групи (крім фізичних та юридичних осіб, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 Податкового Кодексу України). Разом з тим, дані обставини судом першої інстанції не досліджувалися, документи митного оформлення за митною декларацією від 28.06.2022 № UA100340/2022/513402, які підтверджують дані обставини та є доказами у справі, не враховано.

Не погоджуючись із правомірністю рішення щодо відмови у поверненні надмірно сплачених митних платежів, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надана позивачем заява з документами, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів (судовим рішенням) є достатньою підставою для вирішення митним органом питання про повернення позивачу сум митних платежів, а наведене у листі від 03.11.2023 обґрунтування відмови у такому поверненні є протиправним.

При цьому, оскільки процедура повернення сум митних платежів передбачає виконання відповідачем перевірки додаткових аспектів, як-от відсутності податкового боргу, дотримання строку звернення із заявою, тощо, про що у спірному рішенні не зазначено, тобто, наявність дискреції в цій частині, то суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Київської митниці повторно розглянути заяву позивача від 26.10.2023 з урахуванням висновків суду у цій справі та вирішити питання про повернення ФОП ОСОБА_1 надмірно нарахованої та сплаченої суми ПДВ у розмірі 470 366 грн 89 коп. шляхом складення відповідного Висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

З урахуванням положень ст. 308 КАС України, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не підлягає апеляційному перегляду, оскільки не оскаржується жодною із сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Інститут повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів закріплено у статті 301 Митного кодексу України.

Згідно із вказаною законодавчою нормою, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано митному органу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Відповідно до п.п.14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п.43.2 ст.43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно із п.п.43.3, 43.4 ст.43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України установлено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Послідовність та порядок вчинення посадовими особами контролюючих органів дій під час повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів визначено Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643.

Відповідно до п.1 Розділу 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Пункт 3 Розділу 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643, містить вичерпний перелік реквізитів заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, а також документів, які необхідно до неї додати.

Згідно із пунктами 4-6 Розділу 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643, після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення, який ведеться за допомогою засобів АСМО.

Внесення до Реєстру інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі, здійснює працівник Підрозділу.

Реєстр містить дані, зазначені в заяві, та дані, внесені Підрозділом.

Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.

Співробітник Підрозділу до Реєстру вносить дату сплати і реквізити, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код за ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства).

Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.

На кожний сформований електронний висновок, за яким прийнято рішення про повернення, накладаються кваліфіковані електронні підписи керівника (заступника керівника) структурного підрозділу, що сформував електронний висновок, керівника (заступника керівника) митниці Держмитслужби та кваліфікована електронна печатка такого органу.

З огляду на вищевказані законодавчі приписи суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для повернення надміру сплачених сум митних платежів є наявність наступних умов, а саме: факту надмірної сплати коштів; подання платником податків у законодавчо визначений строк до митного органу заяви про повернення надміру сплачених сум митних платежів із зазначенням необхідних реквізитів та доданням доказів; відсутність податкового боргу.

Також, законодавчою передбаченою передумовою для повернення платнику податків надміру сплачених сум митних платежів є факт ухвалення митним органом відповідного висновку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішенням суду у справі у справі №520/5901/22 встановлено, що на день подання 30.06.2022 посадовим особам відповідача митної декларації від 28.06.2022 року №UA100340/2022/513402 така декларація була розмитнена без пільг та видано митну декларацію від 04.07.2022 року №UA100340/2022/513607 і нараховано 470366,89 грн сплати ПДВ (графа 28 наведеної декларації), в той час як позивач перебував на ставці єдиного податку 3-ї групи 2%. Суд дійшов висновку про протиправність дій Київської митниці Держмитслужби () щодо неприйняття митної декларації від 28.06.2022 №UA100340/2022/513402.

Тобто, питання щодо перебування позивача на ставці єдиного податку 3-ї групи 2% на день подання 30.06.2022 митної декларації від 28.06.2022 року №UA100340/2022/513402, яку митницею протиправно не прийнято, є встановленим фактом та переоцінці не підлягає.

У справі, що розглядається, підлягає вирішенню питання наявності у відповідача обов`язку повернути ФОП ОСОБА_1 надмірно нараховану та сплачену суму ПДВ у розмірі 470 366 грн. 89 коп.

За наслідками з`ясування фактичних обставин справи судом встановлено, що позивач скористався правом щодо звернення до контролюючого органу із заявою про повернення надміру сплачених сум митних платежів.

При цьому, як з`ясовано в ході розгляду справи та не заперечується митним органом, заява позивача про повернення надміру сплачених сум митних платежів відповідає вимогам пункту 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643.

Київською митницею розглянуто заяву ФОП ОСОБА_1 від 26.10.2023 та прийнято рішення про відмову у поверненні сум митних платежів, у якому, зокрема, посилається на те, що за митною декларацією типу ІМ 40 ЕА від 28.06.2022 № UA100340/2022/513402 не може бути здійснено випуск відповідно до заявленого митного режиму без пред`явлення митному органу товарів з причини наявності критичних помилок при проведенні формато-логічного контролю, а саме наявності застереження «Товар № 1 та Товар № 2 (гр. 36) Преференція застосовано невірно: особа, указана в графі 9, не є платником єдиного податку 1-3 груп». Разом з тим, саме такі протиправні висновки митного органу (що встановлено рішенням у справі №520/5901/22) зумовили подання позивачем додаткової митної декларації типу ІМ 40 ДЕ № UA100340/2022/513607 з метою митного оформлення товарів та їх випуску у вільний обіг.

Відтак, посилання митниці на те, що попередня МД від 28.06.2022 №UA100340/2022/513402 жодним чином не може свідчити про факт наявності пільгового розмитнення, про яке зазначено в резолютивній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 у справі № 520/5901/22, оскільки вона не є самостійним документом та за нею не здійснено випуск товарів позивача у вільний обіг, є неприйнятними.

Доводи скаржника про те, що позивач самостійно обчислив та сплатив ПДВ, тому визначена декларантом сума грошового зобов`язання зі сплати мита вважається узгодженою, колегія суддів вважає помилковою, виходячи з наступного.

Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Наведена норма стосується неможливості оскарження самостійно узгоджених грошових зобов`язань в адміністративному або судовому порядку, що не позбавляє платника права повернути помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання відповідно до ст.43 ПК України та ст.301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до приписів статті 54 та 56 ПК України вони регулюють відносини, що пов`язані саме зі справлянням сум податкових та/або грошових зобов`язань, тобто вони не застосовуються до тих сум, які не є податковим та/або грошовим зобов`язаннями.

За приписами підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Тобто, не є податковим та/або грошовим зобов`язанням грошова сума, що була сплачена як ПДВ під час проведення розмитнення товару при наявності передбаченої пільги з її сплати, що встановлено рішення суду, яке набрало законної сили.

А тому, сплата позивачем ПДВ не свідчить про згоду з позицією митниці щодо ввезеного товару та не позбавляє платника права на повернення надмірно сплаченого мита за наявності встановлених обставин.

З приводу доводів скаржника, що Київська митниця Держмитслужби () не здійснювала митного оформлення товару, оскільки на час митного оформлення перебувала в стадії реорганізації, а з 01.07.2021 всі митні оформлення здійснювала Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (), яка розпочала свою діяльність з 01.07.2021 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень частин другої, третьої статті 81 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Відповідно до статті 87 ЦК України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Цим Кодексом встановлюються порядок створення, організаційно-правові форми, правовий статус юридичних осіб приватного права.

Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Згідно зі статтею 82 ЦК України, на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

На підставі частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Частиною другою статті 104 ЦК України визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно зі статтею 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись, ліквідовуватись, реорганізовуватись керівником центрального органу виконавчої влади як структурні підрозділи апарату центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, та Кабінетом Міністрів України.

Отже, ліквідація юридичної особи публічного права, на відміну від ліквідації юридичних осіб приватного права, має певні особливості, що обумовлені відмінностями в їхньому правовому статусі.

Зокрема, особливістю ліквідації державного органу як юридичної особи публічного права є те, що одночасно з його ліквідацією припиняється й реалізація державою функцій, покладених на цей орган.

Верховний Суд України в постановах від 17.10.2011 року (справа №21-237а11), від 28.10.2014 року (справа №21-484а14), від 19.01.2016 року (справа №810/1783/13-а) неодноразово висловлював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган мова йде фактично про його реорганізацію.

Таким чином, для вирішення питання про те, що саме мало місце - ліквідація юридичної особи публічного права чи її реорганізація, необхідно надати оцінку правовому акту, який став підставою ліквідації, зокрема на предмет того, чи припинено виконання функцій ліквідованого органу, чи покладено виконання цих функцій на інший державний орган виконавчої влади.

Якщо внаслідок ліквідації державного органу його функції були передані іншому чи новоутвореному державному органу, то в такому випадку має місце не ліквідація, а реорганізація державного органу.

Як встановлено судом, постановою КМ України від 30.09.2020 № 895 "Деякі питання територіальних органів Державної митної служби" реорганізовано територіальні органи Державної митної служби (за переліком згідно з додатком до постанови, в тому числі й Київську митницю Держмитслужби) шляхом приєднання до Державної митної служби. Наказом Держмитслужби від 19.10.2020 № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Згідно з п. 2 вказаної постанови КМ територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються.

Відповідно до наказу Держмитслужби від 30.06.2021 № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи» Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України розпочала свою діяльність з 01.07.2021.

З огляду на викладене та враховуючи зміст КМ України від 30.09.2020 № 895 у контексті положень статті 104 ЦК України, на підставі цього розпорядчого акту фактично відбулася не ліквідація, а реорганізація Київської митниці Держмитслужби як юридичної особи публічного права. До правонаступника - новоствореної особи Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, перейшли як функції та повноваження щодо реалізації державної політики у відповідних сферах, що виконувалися Київською митницею Держмитслужби.

Таким чином, є неприйнятними доводи апелянта щодо необґрунтованості позовних вимог, через те, що дії саме Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України протиправними судом не визнавались.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

При цьому, з урахуванням положень ст. 308 КАС України, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не підлягає апеляційному перегляду, оскільки позивачем не оскаржено, а апеляційна скарга відповідача відповідних доводів в цій частині не містить.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 по справі № 520/34953/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова