Справа № 560/7840/24
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7840/24
РІШЕННЯ

іменем України

11 липня 2024 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом від 22.05.2024 до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №243 від 30.08.2022; 2) визнати протиправним та скасувати акт службового розслідування від 29.08.2022 форми НВ-2.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідач за фактом службового розслідування протиправно дійшов висновку, що одержана травма не пов`язана із захистом Батьківщини. На переконання позивача службове розслідування було проведено необ`єктивно, висновок не відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

04.06.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від військової частини НОМЕР_1 , в якому вказано, що травма отримана позивачем із власної необережності, а тому не може бути пов`язана із захистом Батьківщини. Зазначено, що службове розслідування проведене у суворій відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №332 від 27.10.2021, зважаючи на що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позовної заяви.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

23.08.2022 ОСОБА_1 отримав закриту черепно-мозкову травму, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми від 26.01.2024 №251.

За фактом травмування військовослужбовця, командиром ремонтно-відновлювального батальйону підполковником ОСОБА_2 складено рапорт, який зареєстрований у військовій частині НОМЕР_1 23.08.2022.

В подальшому, за даним фактом на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №650 від 26.08.2022 призначено службове розслідування, за результатами якого складено акт проведення розслідування нещасного випадку №6623 від 29.08.2022 і акт про нещасний випадок №6624 від 29.08.2022, а надалі наказ командира військової частини (з основної діяльності) №243 від 30.08.2022.

За результатами службового розслідування встановлено, що травмування старшого сержанта ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), водія господарчого відділення взводу забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 є травмою пов`язаною із виконанням обов`язків військової служби, яка сталась внаслідок власної необережності, травмування не пов`язано із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення. Крім того, травмування не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з вказаними вище обставинами, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Наказом Міністерства оборони України №332 від 27.10.2021 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року за №1667/37289 затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі - Інструкція), якою визначено процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини). Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу І Інструкції визначено, що випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 1 розділу 2 Інструкції розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Відповідно до абзацу 5 пункту 8 розділу 2 Інструкції комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення, складає акт проведення розслідування нещасного випадку за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надає їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами.

Згідно з пунктом 10 розділу 2 Інструкції обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є: виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні; виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду; виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами; прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникненню аварій або рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням старшого командира; прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці восьмому цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком відповідних органів; отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень унаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком; раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду; смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком; оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.

Відповідно до пункту 11 розділу 2 Інструкції обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби: перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин; перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником); алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку; використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею; навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження; навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю; самовільне залишення військовослужбовцем місця служби; природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

Відповідно до абзацу 8 пункту 18 розділу 2 Інструкції на підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення).

Відповідно до підпункту Є пункту 21.5 глави 21 розділу 2 Положення постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні або якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, крім випадків, визначених у підпункті «в» цього пункту.

Відповідно до пункту 21.7. глави 21 розділу 2 Положення постанова ВЛК про причинний зв`язок травми та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми, або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування нещасного випадку, за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції, Акті про нещасний випадок, за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми.

З наведеного слідує, що Інструкцією регламентовано чіткий порядок та особливості розслідування нещасних випадків з військовослужбовцями у Збройних Силах України, а саме встановлено певний алгоритм дій, які повинні бути вчинені як з боку військовослужбовця або особи, що представляє цього військовослужбовця, з яким трапився нещасний випадок, в тому числі його безпосереднього командира (начальника) або керівника робіт так і зі сторони командування військової частини, у разі отримання ним відповідного звернення від останніх.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено порушення відповідачем вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.

Крім того, на думку суду, відповідачем вжито всіх можливих заходів з метою належного проведення спеціального розслідування за фактом нещасного випадку із позивачем.

Як стверджено матеріалами справи, зокрема Актом проведення службового розслідування нещасного випадку, 23 серпня о 12:00 старший сержант ОСОБА_1 виконував завдання по розвантаженню військового майна у н.п. Миронівка Первомайського району Харківської області. Виходячи з автомобіля MAN TGX 18.400 останній перечепився об верхню сходинку кабіни, як наслідок упав головою об землю. Одразу ж старшому сержанту ОСОБА_1 було надано першу медичну допомогу. Надалі 26 серпня 2023 року стан старшого сержанта ОСОБА_1 погіршився, у зв`язку із чим його було доставлено до Первомайської ЦРЛ Харківської області, де було проведено обстеження військовослужбовця, після чого його доставлено до Військово-медичного клінічного центру північного регіону м. Харків де встановлено діагноз - «закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку з формуванням контузійних явищ в лівій лобних і скроневій долях, САК, стиснення головного мозку субдуральною гематомою лівої лобно-тім`яної-скроневої ділянки. Компресійно-дислокаційний синдром. Параорбітальна гематома зліва. Садно правої тім`яно-потиличної ділянки», згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №9615 від 28.08.2022 (ВМКцПр).

Суд критично оцінює посилання позивача стосовно того, що випискою із медичної картки (історії хвороби) стаціонарного хворого №18113 підтверджено, що травма отримана ним під час виконання бойового завдання, оскільки зазначений документ будь - яких посилань з даного питання не містить.

Також суд звертає увагу на те, що фактично позовні вимоги зводяться до того, що позивач не погоджується із формулюванням, викладеним у довідці ВЛК, оскільки вважає, що травма була одержана ним під час захисту Батьківщини.

При цьому, згідно з довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 17.12.2023 №1239 ОСОБА_1 отримав травму під час проходження служби.

Крім того, у даній довідці ВЛК чітко зазначено, що довідка про обставини травми не надана.

Щодо довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №9944 від 31.12.2023, виданої ОСОБА_1 , де дійсно в період з 14.03.2022 по 26.08.2022 він брав участь у таких заходах, однак дана довідка не підтверджує виконання ним саме бойового завдання 23.08.2022, як стверджує позивач.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 12.05.2021 у справі №640/11938/20, відповідно до яких обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд зазначає, що предметом судового розгляду в межах даної справи є правомірність дій відповідача під час проведення спеціального розслідування за фактом нещасного випадку із позивачем.

Зважаючи на встановлені у справі обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, суд робить висновок, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені вищезазначеними положеннями норм права, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11 липня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )
Головуючий суддя А.І. Петричкович