Справа № 520/7765/22
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 липня 2024 р.Справа № 520/7765/22
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Жигилій С.П., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Бегунца А.О., Курило Л.В. у справі 520/7765/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Другого апеляційного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за заявою ОСОБА_1 , поданою в порядку ст. 382 КАС України щодо встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 по справі №520/7765/22.

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду визначено склад колегії: головуючий суддя - Бегунц А.О., судді: Ральченко І.М., Курило Л.В.

10.07.2024 через підсистему "Електронний суд" Сардарян П.Г. подано до Другого апеляційного адміністративного суду заяву про відвід суддів Бегунц А.О. та Курило Л.В. у справі № 520/7765/22.

Подана заява мотивована тим, що позивач по цій справі вже зверталась до суду в порядку ст. 382 КАС України. Заяву розглядала колегія суддів у складі: головуючий суддя Бегунц А.О., судді: Курило Л.В., Мельнікова Л.В. Ухвалою суду від 02.08.2023 в задоволенні заяви про встановлення судового контролю відмовлено з посиланням на те, що встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду. Заявник вказує, що має обґрунтоване побоювання, що і цього разу колегія суддів відмовить у встановленні судового контролю з формальних підстав, згідно позиції висловленої раніше.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Бегунц А.О. та Курило Л.В. у справі № 520/7765/22.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Матеріали справи та заяву про відвід передано судді Жигилію С.П. 11.07.2024.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 необхідно зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон № 1402-VIII) встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першої статті 7 Закону №1402-VIII кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд, застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії).

Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі Кіпріану проти Кіпру).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд відповідно) від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості заявник повинен довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних складових неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про особисте переконання та поведінку конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Варто зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Проаналізувавши доводи та аргументи, що містяться в заяві про відвід, суд дійшов висновку, що вона не містить обставин, визначених статтями 36, 37 КАС України, за наявності яких суддя підлягає відводу. Наведені ОСОБА_1 мотиви не можуть слугувати підставою для відведення суддів Бегунца А.О. та Курило Л.В., оскільки не є такими, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів, а лише свідчать про фактичну незгоду позивача з ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2023, постановленою у складі колегії суддів: головуючий суддя Бегунц А.О., судді Курило Л.В., Мельнікова Л.В., за наслідками розгляду попередньої заяви позивача про встановлення судового контролю. Викладені доводи не можна розцінювати як доказ сформованої упередженої позиції.

Суд звертає увагу, що згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість суддів Бегунца А.О. та Курило Л.В. у результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у їх неупередженості зі змісту доводів заяви ОСОБА_1 про відвід не вбачається.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про відвід суддів не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Бегунца А.О., Курило Л.В. у справі 520/7765/22.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Жигилій С.П.