Справа № 454/1188/24
Суддя: Фарина Л. Ю.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 454/1188/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю.

за участю секретаря: Кочмар Н.-Г.М.

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Сокалі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №1730857 від 24.03.2024р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно вказаної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності через керування транспортним засобом з порушенням вимог п.2.9 ПДР, тобто з не освітленим номерним знаком, за що інспектор поліції ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Єрьоменко В.В. виніс оскаржувану постанову та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та наклав штраф у розмірі 1190 грн. 00 коп.

З вказаною постановою він категорично не згоден з наступних підстав.

У постанові відповідач вказав, що водій керував транспортним засобом, на якому не освітлювався номерний знак, однак вказані обставини не відповідають дійсності та не підтверджені жодним доказом. Зазначає, що того дня він їздив у м.Львів та перед виїздом перевірив справність світових приладів, рухаючись у м.Жовква його зупиняли працівники поліції однак жодних зауважень щодо несправності приладів не пред`явили, тому можливо номерний знак перестав освітлюватися по дорозі додому.

Однак сам факт вчинення правопорушення не доведений працівником поліції при винесені постаниви, як і не доведена вина скаржника у інкримінованому правопорушенні, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Також зазначив, що була порушена процедура розгляду справи інспектором поліції, а саме йому не були роз`яснені його права і обов`язки, а також поліцейський обмежився лише формальним складанням постанови, не долучено доказу на підтвердження вчинення ним правопорушення (відсутній безперервний відеозапис). Враховуючи викладене просить суд скасувати вказану постанову а провадження у справі закрити.

03.04.2024 року ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвала надіслана судом на офіційну електронну адресу відповідача та отримана відповідачем 27.05.2024р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Розгляд даної справи, відповідно до вимог ст.257 КАС України, проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 4ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.03.024 року близько 01.09год у м.Сокаль по вул. Українська 2, Червоноградського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Toyota Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 у якого не освітлювався номерний знак, чим порушив п.2.9.в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Згідно постанови серії ЕНА №1730857 від 24.03.2024р. винесеної інспектором поліції ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 водія ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 1190грн. за вчинення ним вказаного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (зі змінами та доповненнями) (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулична-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктом 2.9.в ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частина 1 ст.121-3 КУпАП передбачає відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З дослідженої у судовому засіданні постанови ЕНА №1730857 від 24.03.2024р., судом встановлено, що вона не містить посилання на докази, на підставі яких інспектор зробив висновок про порушення ОСОБА_1 п.2.9.в ПДР України.

Окрім того, суду такі докази також надані не були, правом на подання відзиву відповідач не скористався та не довів в судді правомірність такого висновку, який став підставою для винесення даної постанови.

Як визначено п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

До того ж, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/1/17 від 26.04.2018.

Так, оскаржувана постанова, а саме її пункт 7 містить посилання на те, що до постанови додається відео. Проте, у вказаній постанові відсутні посилання на який технічний засіб здійснювалася фіксація зазначених поліцейським порушень.

Отже, оскаржувана постанова не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, що спростовує доводи про дотримання відповідачем встановлених частиною третьою статті 283 КУпАП вимог до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

До того ж, даний відеозапис відповідачем суду не наданий, що, у свою чергу, також спростовує наведені в оскаржуваній постанові обставини.

Відтак, під час судового розгляду не знайшов своє підтвердження факт порушення з боку позивача п.2.9.в ПДР України та відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Отже, суд приходить до висновку, що розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейський мав право виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, але суд погоджується з доводами позивача про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор не повно з`ясував обставини справи, а саме не обґрунтував своє рішення належними та допустимими доказами, тобто постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 269, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1730857 від 24.03.2024р., яка винесена інспектором поліції ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Єрьоменко В.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1190.00грн.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.123 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головного управління національної поліції у Львівській області адреса: м.Львів, вул. Г.Григоренка 3.

Головуючий: Л. Ю. Фарина