Справа № 160/10122/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
18 квітня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.11.2023 р. №5;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку №2 ОСОБА_1 період роботи з 02.01.1989 р. по 06.11.2001 р. маляром будівельним у ЗАТ «Павлоградське ремонтно-будівельне управління»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до заяви від 20.09.2023 р.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що 20 вересня 2023 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та надала необхідний пакет документів.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.09.2023 року №80 їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність пільгового стажу.

ОСОБА_1 вважає протиправним незарахування пільгового стажу роботи з 02.01.1989 р. по 06.11.2001 р. маляром будівельним у ЗАТ «Павлоградське ремонтно-будівельне управління» та такими, що підлягають скасуванню: рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 28.09.2023 року №80 року, яким їй відмолено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; рішення Комісії при Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.11.2023 №5 "Про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років", у зв`язку з чим звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2024 року для розгляду адміністративної справи №160/10122/24 визначено суддю Олійника В.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - задоволено частково, відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення рішення по справі та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

07 травня 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№17414/24, в якому представник відповідача-2 вважає вимоги, викладені в позовній заяві? безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 20.09.2023 щодо призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Розглянувши надані позивачем документи, Головним управлінням було встановлено, що загальний страховий стаж позивача складає 26 років 05 місяців, пільговий стаж за Списком № 2 - відсутній.

При цьому, до пільгового стажу за Списком №2 не було зараховано періоди роботи з 02.01.1989 року по 06.11.2001 року.

Відповідно до пункту 1 Порядку №18-1 цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Враховуючи те, що в спірний період ОСОБА_1 працювала на підприємстві ЗАТ "Павлоградське ремонтно-будівельне управління", яке було припинене 26.11.2012 року в зв`язку з банкрутством на підставі реєстрового запису №1 001583, підтвердження пільгового стажу за період роботи на такому підприємстві можливий виключно в порядку, встановленому Порядком №18-1.

Проте, на момент прийняття Головним управлінням рішення №80 від 28.09.2023 року позивач не зверталася з відповідною заявою згідно Порядку №18-1 щодо підтвердження наявного пільгового стажу на ліквідованому підприємстві.

Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не мало достатніх підстав для зарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача за Списком №2.

13 травня 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№18073/24, в якому представник відповідача-1 з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві? не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

20 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктами 3, 4 вищезазначеного Порядку зазначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 10 вищезазначеного Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Враховуючи те, що у спірний період Позивач працювала на підприємстві ЗАТ "ПАВЛОГРАДСЬКЕ РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ", яке було припинене 26.11.2012 у зв`язку з банкрутством на підставі реєстрового запису № 1 001583, підтвердження пільгового стажу за період роботи на такому підприємстві можливий виключно в порядку, встановленому Порядком № 18-1.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4, 11 постанови Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18 -1 "Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії", цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці.

Рішення Комісії при Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.11.2023 №5 "Про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років" для повторного розгляду питання щодо призначення пенсії на пільгових умовах надано не було, рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії з урахуванням рішення Комісії від 17.11.2023 №5 не приймалось, отже, позивач має право надати до будь-якого сервісного центру Пенсійного фонду зазначене рішення Комісії для розгляду питання призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно розділу ХХІХ Списку №2, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 117З, що діяв до 01.01.1992, правом на пільгову пенсію користуються маляри які працювали із нітрофарбами, які були зайняті на будівництві нових промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту та зв`язку, житлових і культурно-побутових споруд.

Відповідно до розділу XXXIII "Загальні професії" Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 право на пільгову пенсію мають: маляри, зайнятті на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3кл. небезпеки.

З урахуванням викладеного, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №80 від 28.09.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до записів трудової книжки серія НОМЕР_2 від 20 вересня 1983 року, ОСОБА_1 має наступні записи про трудову діяльність в Павлоградському Ремонтно-Будівельному управлінні Дніпропетровського облрембудтресту:

- на підставі наказу №8 з 02 січня 1989 року присвоєно 2 розряд маляра будівельного;

- на підставі наказу №139 з 01 грудня 1992 року присвоєно 3 розряд маляра будівельного;

- на підставі наказу №154 з 01 грудня 1993 року присвоєно 4 розряд будівельного маляра;

- на підставі наказу №52 з 01 квітня 1999 року переведена в ЗАО "Павлоградремстрой" маляром 4 розряду;

- на підставі наказу №296 звільнений з роботи маляром 4 розряду за статтею 38 КЗпП;

- на підставі наказу №11477 від 23.11.2002 року, починаючи з 21 лютого 2002 року розпочата виплата допомоги про безробіттю відповідно до пункту 1,4 статті 22, пункту 1,3,4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

- на підставі підпункту 1 пункту 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 29.09.2002 року, припинена виплата допомоги по безробіттю.

20 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та надала необхідний пакет документів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.09.2023 року №80, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії та повідомлено наступне.

"Дата народження 25.07.1965 року.

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 20.09.2023.

Пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 2), становить 55 років.

Вік заявника 58 років 1 місяць.

Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2), становить 25 років.

Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2), становить 10 років.

Страховий стаж особи становить 26 років 05 місяців.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період перебування на обліку в Центрі зайнятості з 21.02.2002 року по 29.09.2002 року, оскільки відсутній номер та дата наказу про припинення виплати.

Пільговий стаж особи становить 00 років 00 місяців.

До пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи, оскільки не надано пільгової довідки та відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження стажу на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах.

Не працює з 30.03.2013 року.

Право на призначення пенсії за наявними документами Ви набудете на загальних умовах 26.07.2028 року.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує".

Рішенням Комісії при Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.11.2023 № 5 "Про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років" позивачеві повідомлено, що для підтвердження періоду роботи з 02.01.1989 року по 06.11.2001 року для зарахування до пільгового стажу по Списку №2 немає законних підстав.

Відповідно до розділу XXXIII Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173, що діяв до 01.01.1992 р., правом на пільгову пенсію користуються маляри які працювали із нітрофарбами, які були зайняті на будівництві нових промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту та зв`язку, житлових і культурно-побутових споруд.

Відповідно до розділу XXXIII «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10 та постановою КМУ від 11.03.1994 року №162 право на пільгову пенсію мають: маляри, зайняті на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 кл. небезпеки.

Документи про атестацію робочих місць працівників управління передані на зберігання до архіву.

ОСОБА_1 вважає протиправним незарахування пільгового стажу роботи з 02.01.1989 р. по 06.11.2001 р. маляром будівельним у ЗАТ «Павлоградське ремонтно-будівельне управління» та такими, що підлягають скасуванню: рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 28.09.2023 року №80 року, яким їй відмолено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; рішення Комісії при Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.11.2023 №5 "Про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років", у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до записів трудової книжки серія НОМЕР_2 від 20 вересня 1983 року, ОСОБА_1 має наступні записи про трудову діяльність в Павлоградському Ремонтно-Будівельному управлінні Дніпропетровського облрембудтресту:

- на підставі наказу №8 з 02 січня 1989 року присвоєно 2 розряд маляра будівельного;

- на підставі наказу №139 з 01 грудня 1992 року присвоєно 3 розряд маляра будівельного;

- на підставі наказу №154 з 01 грудня 1993 року присвоєно 4 розряд будівельного маляра;

- на підставі наказу №52 з 01 квітня 1999 року переведена в ЗАО "Павлоградремстрой" маляром 4 розряду;

- на підставі наказу №296 звільнений з роботи маляром 4 розряду за статтею 38 КЗпП;

Судом також вбачається з розрахунку стажу позивача, який здійснений відповідачем, що відповідачем спірні періоди не зараховані до пільгового стажу позивача.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".

Відповідності до п.2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Отже, відповідачами при розгляді заяви про призначення пільгової пенсії за Списком №2 протиправно не зараховано спірні періоди пільгової роботи позивача.

З урахуванням записів у трудовій книжці, документів, що підтверджують стаж роботи та відповідних записів у ній, відсутні підстави та необхідність у підтвердженні стажу роботи позивача відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у зв`язку з чим положення вказаного Порядку застосуванню у даному випадку не підлягають.

Відповідно пункту 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтями 13, 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

З матеріалів справи, судом встановлено, що в архівній довідці від 18.08.2023 року № К-366 та №364 зазначено, що на підставі наказів особового складу, відомостей нарахування заробітної плати за 1988-2001 роки підтверджено наступне: сумісництво посад, відпусток без збереження заробітної плати не було.

Повна зайнятість підтверджується на підставі наказів з особового складу, відомостей нарахування заробітної плати за 1988-2001 роки.

Відповідно до розділу XXXIII Списку №2 , затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, що діяв до 01.01.1992 року, правом на пільгову пенсію користуються маляри які працювали із нітрофарбами, які були зайняті на будівництві нових промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту та зв`язку, житлових і культурно-побутових споруд.

Відповідно до розділу XXXIII «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 та постановою КМУ від 11.03.1994 року №162 право на пільгову пенсію мають: маляри, зайняті на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 кл. небезпеки.

У даному випадку надання позивачем додаткових уточнюючих довідок у відповідності до пункту 1 Порядку №18-1, цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника, не є необхідною, оскільки всі записи, щодо спірних пільгових періодів роботи за Списком №2 містяться в трудовій книжці

У той же час, суд вважає належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.09.2023 року №80 та визнати протиправним та скасувати Комісії при Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.11.2023 №5 "Про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років", і як наслідок, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди її роботи з 02.01.1989 року по 06.11.2001 року маляром будівельним у ЗАТ «Павлоградське ремонтно-будівельне управління».

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

З урахуванням досліджених обставин справи, на думку суду, належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача є також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 вересня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням зарахованих судом до пільгового стажу вищевказаних періодів роботи ОСОБА_1 та висновків суду викладених у рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачеві відстрочено сплату судового збору до винесення рішення по справі, у зв`язку з задоволення позовних вимог розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.09.2023 року №80 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.11.2023 №5 "Про результати розгляду заяви", яким відмовлено ОСОБА_1 в зарахуванні періоду її роботи з 02.01.1989 року по 06.11.2001 року до пільгового стажу за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди її роботи з 02.01.1989 року по 06.11.2001 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 20 вересня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із урахуванням зарахованих судом до пільгового стажу вищевказаних періодів роботи ОСОБА_1 , та висновків суду викладених у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник