Справа № 480/8399/22
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 р. Справа № 480/8399/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024, головуючий суддя І інстанції: А.І. Сидорук, м. Суми, повний текст складено 23.04.24 по справі № 480/8399/22

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці, в якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ Сумської митниці ''Про притягнення до дисциплінарної відповідальності'' від 09.12.2022 № 35-дс.

В обґрунтування позову зазначив, що спірний наказ є неправомірним, оскільки позивач не вчиняв дисциплінарного проступку. Під час виконання митних формальностей 12.04.2022, 18.04.2022, 19.04.2022, 25.04.2022, 28.04.2022 та 11.05.2022 позивачем правомірно звільнено декларантів від сплати митних платежів та податку на додану вартість на підставі діючого на той час законодавства. Зазначив, що дисциплінарне провадження щодо нього було проведено з численними порушеннями, зокрема дисциплінарна комісія не була сформована у порядку, визначеному постановою КМУ № 1039 від 04.12.2019, характеристика на позивача не була складена його безпосереднім начальником, члени комісії мали реальний конфлікт інтересів, комісією не враховано обов`язку тлумачити сумніви щодо наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку на користь такої особи, як і не враховано відсутність вини позивача.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним і скасовано наказ Сумської митниці ''Про притягнення до дисциплінарної відповідальності'' від 09.12.2022 № 35-дс.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, 40020, ), за рахунок бюджетних асигнувань, 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 (сорок) коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що за дорученням в.о. голови Держмитслужби призначено та проведено перевірку правильності застосування пільг в оподаткуванні під час митного оформлення. В ході перевірки встановлено, що позивачем безпідставно надавались пільги в оподаткуванні при проведенні митного оформлення товарів. Тому комісія звернулась до керівника Сумської митниці з пропозицією про відкриття дисциплінарного провадження, яке було порушено на підставі наказу відповідача. В ході розгляду комісією дисциплінарної справи встановлено, що при проведенні митного оформлення товарів за рядом митних декларацій, поданих 12.04.2022, 18.04.2022, 19.04.2022, 25.04.2022, 28.04.2022 та 11.05.2022, позивач надав пільгу, а саме в частині звільнення від сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість. Відповідно до вимог Митного кодексу України та Податкового кодексу України підставою для такого звільнення є факт ввезення таких товарів на митну територію України з 06.04.2022 для мита та з 01.04.2022 для акцизного податку та ПДВ. Проте, товари, які зазначені у митних деклараціях, були ввезені на територію України раніше квітня 2022 року. Отже, при їх митному оформленні у позивача не було підстав для застосуванні пільг в оподаткуванні. У зв`язку із встановленням вказаного порушення, на позивача правомірно було накладено дисциплінарне стягнення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 06.07.2021 проходить державну службу за контрактом в митних органах (категорія В) на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення ''Центральний'' митного поста ''Суми'' (а.с. 57-61).

Наказом відповідача від 19.10.2022 за № 16-дс порушено дисциплінарне провадження стосовно позивача та утворено дисциплінарну комісію із затвердженням її складу (а.с.15).

Наказом відповідача від 09.12.2022 за № 35-дс позивачу оголошено догану за вчинення дисциплінарних проступків, що полягали у неналежному виконанні ним посадових обов`язків.

Відповідачем зроблено висновок, що при виконанні 12.04.2022, 18.04.2022, 19.04.2022, 25.04.2022, 28.04.2022 та 11.05.2022 митних формальностей за митними деклараціями за №№ UA805020/2022/004850, UA805020/2022/004264, UA805020/2022/004083, UA805020/2022/004270, UA805020/2022/003935, UA805020/2022/004044, UA805020/2022/004051, UA805020/2022/004381 позивач надав одержувачам товарів пільгу (преференцію) в обкладанні товарів ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість.

Ним безпідставно були застосовані вимоги п. 9-11 розділу ХХІ ''Прикінцеві та перехідні положення'' МКУ, підпунктів 69.23 та 69.24 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ.

За висновком відповідача підставами для застосування зазначених норм є ввезення товару на митну територію України з 06.04.2022 для ввізного мита та з 01.04.2022 для податку на додану вартість та акцизного податку (а.с.11-14). Товари заявлені у митних деклараціях перебували у митному режимі митного складу та не передбачали вільного обігу (а.с.47).

Вважаючи наказ відповідача від 09.12.2022 за № 35-дс неправомірним, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки до моменту подання платниками митних декларацій, про які зазначено у спірному наказі, товари зберігались на митному складі та мали статус іноземних, а у період подання таких декларацій, норми п. 9-11 розділу ХХІ МКУ та п.п. 69.23 та 69.24 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ були чинними, то у позивача не було законних підстав для застосування норм ПКУ та МКУ, в редакціях чинних до внесення змін ЗУ № 2142-ІХ.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Зі змісту оскаржуваного наказу Сумської митниці ''Про притягнення до дисциплінарної відповідальності'' від 09.12.2022 № 35-дс вбачається, що неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків полягало у тому, що:

Головний державний інспектор відділу митного оформлення «Центральний» митного поста «Суми» Сумської митниці ОСОБА_1 при виконанні митних формальностей за митною декларацією № UA805020/2022/004850 під час перевірки правильності застосування пільг в оподаткуванні товару, заявленого за вказаною митною декларацією, неналежним чином 11.05.2022 виконав вимоги підпункту 4.5.9 пункту 4.5 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, пунктів 1, 2 розділу 3 (Основні посадові обов`язки) своєї посадової інструкції, абзаців 3, 5 пункту 10 (Особа зобов`язана) контракту про проходження державної служби від 05.07.2021 № 176, пунктів 1, 7, 11 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу» а саме: неправомірно надав одержувачу товару пільгу (преференцію вказану у графі 36 митної декларації) в обкладенні товару ввізним митом за кодом 223, що призвело до ненадходження до Державного бюджету України належних платежів у вигляді мита на суму 179 775,34 грн, що підтверджується актом про результати перевірки від 12.10.2022 № 7.24/14/15-01, оскільки обов`язковою умовою для надання такої пільги згідно пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України є факт ввезення товару на митну територію України з 06.04.2022 для ввізного мита - але товар заявлений у митній декларації № UA805020/2022/004850 був ввезений на мигну територію України 23.02.2022.

Головний державний інспектор відділу митного оформлення «Центральний» митного поста «Суми» Сумської митниці ОСОБА_1 при виконанні митних формальностей за митними деклараціями №№ UA805020/2022/003935, UA805020/2022/004083, UA805020/2022/004264, UA805020/2022/004270, UA805020/2022/004381 під час перевірки правильності застосування пільг в оподаткуванні товарів, заявлених за вказаними митними деклараціями неналежним чином 12.04.2022, 19.04.2022, 25.04.2022, 28.04.2022 виконав вимоги підпункту 4.5.9 пункту 4.5 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, підпункту 69.24 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, пунктів 1, 2 розділу 3 (Основні посадові обов`язки) своєї посадової інструкції, абзаців 3, 5 пункту 10 (Особа зобов`язана) контракту про проходження державної служби від 05.07.2021 № 176, пунктів 1,7, 11 частини першої етапі 8 Закону України «Про державну службу» а саме: неправомірно надав одержувачам товарів пільги (преференції вказані у графі 36 митних декларацій) в обкладенні товарів ввізним митом за кодом 311, в обкладенні товарів акцизним податком за кодом 311, в обкладенні товарів податком на додану вартість за кодом 311, що призвело до ненадходження до Державного бюджету України належних платежів у вигляді мита, акцизного податку, податку на додану вартість на загальну суму 474 058,00 грн, що підтверджується актом про результати перевірки від 12.10.2022 № 7.24/14/15-01, оскільки обов`язковою умовою для надання таких пільг згідно пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, підпункту 69.24 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України є факт ввезення товару на митну територію України з 06.04.2022 для ввізного мита та з 01.04.2022 для акцизного податку та податку на додану вартість - але товари заявлені у митних деклараціях №№ UА805020/2022/003935, UA805020/2022/004083, UA805020/2022/004264, UA 805020/2022/004270, UA805020/2022/004381 були ввезені на митну територію України з 16.02.2022 по 23.02.2022.

Головний державний інспектор відділу митного оформлення «Центральний» митного поста «Суми» Сумської митниці ОСОБА_1 при виконанні митних формальностей за митними деклараціями UA805020/2022/004044, UA805020/2022/004051 під час перевірки правильності застосування пільг в оподаткуванні товарів, заявлених за вказаними митними деклараціями неналежним чином 18.04.2022 виконав вимоги підпункту 4.5.9 пункту 4.5 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, пунктів 1, 2 розділу 3 (Основні посадові обов`язки) своєї посадової інструкції, абзаців 3, 5 пункту 10 (Особа зобов`язана) контракту про проходження державної служби від 05.07.2021 № 176, пунктів 1,7,11 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу» а саме: неправомірно надав одержувачам товарів пільги (преференції вказані у графі 36 митних декларацій) в обкладенні товарів ввізним митом за кодом 224, в обкладенні товарів податком на додану вартість за кодом 224, що призвело до ненадходження до Державного бюджету України належних платежів у вигляді мита, податку на додану вартість на загальну суму 1 799 237,22 грн, що підтверджується актом про результати перевірки від 23.09.2022 № 6, оскільки обов`язковими умовами для надання таких пільг згідно пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України є факти: ввезення товару на митну територію України з 06.04.2022 для ввізного мита та з 01.04.2022 для податку на додану вартість - але товари заявлені у митних деклараціях №№ UA 805020/2022/004044, UA805020/2022/004051 були ввезені на митну територію України з 01.12.2020 по 13.02.2022; ввезення товару на митну територію України з метою випуску його у вільний обіг, тоді як товари заявлені у митних деклараціях №№ UA805020/2022/004044, UA805020/2022/004051 перед випуском у вільний обіг перебували на території України у митному режимі митний склад, який не передбачав вільного обігу товарів.

Головним аргументом позивача є те, що позивач вважає правомірним застосування ним пільг зі сплати митних платежів, у вказаних вище епізодах митних оформлень товарів, а тому заперечує сам факт вчинення ним дисциплінарного поступку.

Суд звертає увагу, що вказане питання підлягає дослідженню у першу чергу, оскільки відсутність самого факту правопорушення є достатньою підставою для скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. На переконання суду, з`ясування вказаного питання є основним, перед з`ясуванням дотримання процедурних питань.

Сторонами не спорюється, що товари, відображені у зазначених у спірному наказі митних деклараціях, фізично перетнули кордон України до 01.04.2022.

Митне оформлення здійснювалось позивачем за митними деклараціями поданими у період з 12.04.2022 до 11.05.2022.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року (далі - МК України).

Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

У відповідності до частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 266 МК України декларант зобов`язаний: надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 1 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану" від 24.03.2022 №2142, розділ ХХ "Перехідні положення" Податкового Кодексу України доповнено підпунктами 69.23 та 69.24 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ відповідно до яких тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення товарів на митну територію України у митному режимі імпорту суб`єктами господарювання, які зареєстровані платниками єдиного податку першої, другої та третьої групи, крім фізичних та юридичних осіб, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу. Тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту.

Цим же законом (п. 2 Закону від 24.03.2022р. №2142) Митний кодекс України доповнено пунктом 9-11 розділу ХХІ "Прикінцеві та перехідні положення" відповідно до якого тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану", але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: звільняються від оподаткування ввізним митом: товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу, крім спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу "живого" бродіння), тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

Отже, виходячи із системного аналізу наведених вище норм, положення підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в редакції Закону № 2141-IX, а також пункту 9-11 розділу XXI МК України застосовуються з 01 квітня 2022 року, оскільки про це міститься пряма вказівка у законі.

Однак, 01.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування» від 21.06.2022 №2325-ІХ (далі Закон №2325-ІХ), згідно якого внесено зміни до Податкового та Митного кодексів України відповідно до яких, зокрема з 01.07.2022 р. втратили чинність: пункт 69.23 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, абзац другий підпункту 1 та підпункти 2 та 4 пункту 9-11 розділу ХХІ Прикінцеві та перехідні положення МК України; пункти 69.24 та 69.25 підрозділу ХХ Перехідні положення ПК України та абзаци перший, третій та четвертий підпункту 1 пункту 9-11 розділу ХХІ Прикінцеві та перехідні положення МК України.

Тобто пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, діяло у період часу з 01.04.2022 р. по 01.07.2022 р.

Слід зазначити, що спір у даній справі фактично стосується неоднакового тлумачення сторонами вимог нормативних актів та підстав застосування пункту 9-11 розділу ХХІ "Прикінцеві та перехідні положення Митного кодексу України", підпунктів 69.23 та 69.24 пункту 69 підрозділу 120 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Так, відповідачем зроблено висновок, що позивач:

- неправомірно надав одержувачу товару пільгу (преференцію вказану у графі 36 митної декларації) в обкладенні товару ввізним митом за кодом 223, що призвело до ненадходження до Державного бюджету України належних платежів у вигляді мита на суму 179 775,34 грн, що підтверджується актом про результати перевірки від 12.10.2022 № 7.24/14/15-01, оскільки обов`язковою умовою для надання такої пільги згідно пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України є факт ввезення товару на митну територію України з 06.04.2022 для ввізного мита - але товар заявлений у митній декларації № UA805020/2022/004850 був ввезений на митну територію України 23.02.2022;

- неправомірно надав одержувачам товарів пільги (преференції вказані у графі 36 митних декларацій) в обкладенні товарів ввізним митом за кодом 311, в обкладенні товарів акцизним податком за кодом 311, в обкладенні товарів податком на додану вартість за кодом 311, що призвело до ненадходження до Державного бюджету України належних платежів у вигляді мита, акцизного податку, податку на додану вартість на загальну суму 474 058,00 грн, що підтверджується актом про результати перевірки від 12.10.2022 № 7.24/14/15-01, оскільки обов`язковою умовою для надання таких пільг згідно пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, підпункту 69.24 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України є факт ввезення товару на митну територію України з 06.04.2022 для ввізного мита та з 01.04.2022 для акцизного податку та податку на додану вартість - але товари заявлені у митних деклараціях №№ UА805020/2022/003935, UA805020/2022/004083, UA805020/2022/004264, UA 805020/2022/004270, UA805020/2022/004381 були ввезені на митну територію України з 16.02.2022 по 23.02.2022;

- неправомірно надав одержувачам товарів пільги (преференції вказані у графі 36 митних декларацій) в обкладенні товарів ввізним митом за кодом 224, в обкладенні товарів податком на додану вартість за кодом 224, що призвело до ненадходження до Державного бюджету України належних платежів у вигляді мита, податку на додану вартість на загальну суму 1 799 237,22 грн, що підтверджується актом про результати перевірки від 23.09.2022 № 6, оскільки обов`язковими умовами для надання таких пільг згідно пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України є факти: ввезення товару на митну територію України з 06.04.2022 для ввізного мита та з 01.04.2022 для податку на додану вартість - але товари заявлені у митних деклараціях №№ UA 805020/2022/004044, UA805020/2022/004051 були ввезені на митну територію України з 01.12.2020 по 13.02.2022; ввезення товару на митну територію України з метою випуску його у вільний обіг, тоді як товари заявлені у митних деклараціях №№ UA805020/2022/004044, UA805020/2022/004051 перед випуском у вільний обіг перебували на території України у митному режимі митний склад, який не передбачав вільного обігу товарів.

Таким чином, на думку Митниці, визначальним для наявності у декларанта права на застосування преференцій відповідно до Закону № 2142-IX є саме факт (обставина) пропуску товару через митний кордон України.

Проте, суд вважає, що такі висновки відповідача ґрунтуються на хибному тлумаченні закону.

За приписами статті 4 МК України наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку;

- випуск товарів - надання митним органом права на користування та /або розпорядження товарами, щодо яких здійснено митне оформлення відповідно до заявленої мети;

- митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

- митні формальності - встановлені цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом та іншими законами України;

- митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку;

- пропуск товарів через митний кордон України - надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України, з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

З наведених норм встановлено, що переміщенням є саме сукупність дій, пов`язаних з переміщенням товарів через митний кордон, тобто поняття переміщення, пропуску та ввезення не є тотожними. Крім того, законом не встановлюється будь-яких стадій операції з ввезення, зокрема не виділяється початок операції ввезення, а тому застосування такої термінології, ототожнення переміщення товарів та їх ввезення відповідачем не ґрунтується на законі.

Наведені положення пункту 9-11 розділу ХХІ Митного кодексу України та підпунктів 69.23 та 69.24 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України також не містять такої умови їх застосування, як переміщення товарів через митний кордон України після 01.04.2022.

Виходячи зі змісту наведених правових норм, колегія суддів вважає, що ними встановлено терміни застосування передбаченого звільнення від сплати акцизного податку, податку на додану вартість та ввізного мита, а не умови такого застосування.

Відповідач зазначає, що наведені в наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності митні декларації стосувались товару, який перебував на митному складі, що не передбачає вільного його обігу, а тому звільнення від оподаткування до такого товару застосоване бути не може.

Надаючи оцінку таким доводам відповідача, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 70 МК України встановлені митні режими. Серед іншого встановлено митний режим імпорту (випуск для вільного обігу) та режим митного складу.

Згідно статті 121 МК України митний склад - це митний режим, відповідно до якого іноземні або українські товари зберігаються під митним контролем із умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частин 2, 3 статті 122 МК України для поміщення товарів у митний режим митного складу митного органу подаються митна декларація, товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару. Товари, що поміщуються у митний режим митного складу, декларуються митному органу утримувачем митного складу. Розміщення на митному складі товарів, поміщених в інші, ніж митний склад, митні режими (транзиту, тимчасового ввезення, переробки на митній території, експорту, тимчасового вивезення, переробки за межами митної території) для їх зберігання, перевантаження або дозавантаження транспортного засобу здійснюється на підставі митної декларації, раніше оформленої відповідно до таких інших митних режимів, або документа, що її замінював, - накладної УМВС (СМГС), накладної ЦІМ (СIМ), накладної ЦІМ/УМВС (ЦИМ/СМГС, CIM/SMGS), книжки МДП (Carnet TIR) тощо. У цьому разі поміщення таких товарів у митний режим митного складу не відбувається. Товари, що вивантажуються на митний склад і призначені для зберігання більше ніж на 90 днів, підлягають поміщенню у митний режим митного складу.

Згідно частини 3 статті 125 МК України іноземні товари, що зберігаються в митному режимі митного складу, до закінчення строку їх придатності або строків зберігання, установлених частинами першою і другою цієї статті, повинні бути задекларовані для ввезення на митну територію України в іншому митному режимі або реекспортовані.

Відповідно до частини 1 статті 126 МК України іноземні товари, поміщені в митний режим митного складу, зберігають статус іноземних товарів.

Положеннями частин 1, 3 статті 129 МК України передбачено, що митний режим митного складу завершується шляхом поміщення товарів, поміщених у цей митний режим, в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті. Митний режим митного складу припиняється митним органом у разі: 1) передачі товарів на склад митного органу у зв`язку із закінченням строків зберігання в режимі митного складу; 2) конфіскації товарів; 3) повної втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Тобто, під час перебування іноземних товарів на митному складі за ними зберігається статус іноземних товарів. Митний режим митного складу дійсно не передбачає випуску у вільний обіг. Разом з тим, режим митного складу може бути змінений на інший митний режим, у тому числі і режим імпорту (випуск для вільного обігу).

Відповідно до пункту 206.1 статті 206 ПК України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Згідно пункту 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до вимог пункту 216.4 статті 216 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України є дата подання контролюючому органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання контролюючим органом у визначених законодавством випадках.

Згідно вимог статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Наведені норми є тотожними в частині визначення моменту виникнення у платника обов`язку податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України. До моменту подання митної декларації такий обов`язок не виникає, у тому числі і при перебуванні товарів на митному складі.

Судом встановлено, що на момент подання платниками митних декларацій, зазначених у наказі, що оскаржується, були чинними норми пункту 9-11 розділу ХХІ Митного кодексу України та підпунктів 69.23 та 69.24 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, якими операції з ввезення товарів були звільненні від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком та митом.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 року по справі №160/11478/22, вимоги прийнятого 24 березня 2022 року Закону України № 2142-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», який набрав чинності з дня його опублікування (05 квітня 2022 року) і яким, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, внесені зміни до ПК України та МК України, та передбачено пільги у вигляді звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з ввезення товарів на митну територію України і ввізним митом товарів незалежно від дати ввезення такого товару на митну територію України, оскільки Закон № 2142-IX не містить часового (темпорального) обмеження щодо дати ввезення товару, а виникнення податкових зобов`язань закон пов`язує саме з датою подання митної декларації, то визначальним (ключовим) аспектом у його застосуванні є саме дата подання митної декларації.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що у позивача не було законних підстав для застосування норм Податкового кодексу України, чинних до 01.04.2022 та норм Митного кодексу України, чинних до 06.04.2022 щодо оподаткування товарів при ввезенні їх на митну територію України в режимі імпорту.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 28 Митного кодексу України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має право в порядку контролю за діяльністю підпорядкованих митних органів або їх посадових осіб скасовувати або змінювати їхні неправомірні рішення, а також вживати передбачених законом заходів за фактами неправомірних рішень, дій або бездіяльності зазначених органів або осіб.

Тобто, при виявленні порушень виконання митних формальностей за митними деклараціями, відповідач зобов`язаний був скасувати або змінити неправомірні рішення.

Однак, прийняті позивачем рішення не ставилися під сумнів та не були скасовані чи змінені, що у свою чергу ставить під сумнів неправомірність дій ОСОБА_1 .

Щодо підстав застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді саме догани, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених згаданим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» одним з видів дисциплінарних проступків є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Таким чином, дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо).

Колегія суддів зазначає, що відповідач не довів, що в діях позивача при здійсненні митних формальностей містилися ознаки суб`єктивної сторони складу дисциплінарного проступку, а саме вини.

Відповідач, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення, зокрема виходив з того, що вчинення позивачем протиправних дій при здійсненні митних формальностей призвело до зменшення надходжень до державного бюджету.

Колегія суддів встановила, що ввезений товар на митну територію України випущений у вільний обіг. Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували винесення податкових повідомлень-рішень щодо донарахування несплачених платежів за таким товаром.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач не врахував усі дійсні обставини справи при проведенні дисциплінарного провадження, результати якого стали підставою для видання оскарженого наказу. Як наслідок, відповідач дійшов помилкового висновку про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку, і відповідно про наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що висновки відповідача про неналежне виконання посадових обов`язків і вчинення тим самим позивачем дисциплінарного проступку є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі, а тому суд правильно визнав протиправним та скасував наказ в.о. начальника Сумської митниці №35-дс від 09.12.2022 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Судом не надається детальна оцінка аргументам сторін стосовно процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки відсутність у діях позивача складу дисциплінарного проступку є самостійною підставою для задоволення позову, а спірний наказ відповідача не відповідає критеріям правомірності, які визначені нормою ч.2 ст. 2 КАС України, в тому числі щодо обґрунтованості.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року по справі № 480/8399/22 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 по справі № 480/8399/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва