Справа № 340/3642/24
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/3642/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нерозгляду рапорту від 23.04.2024 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт про звільнення від 23.04.2024 та звільнити ОСОБА_1 з військової служби у порядку, передбаченому законом.

В обґрунтування позовних представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та безпосередньо та засобами поштового зв`язку звернувся із рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Однак, на момент звернення із позовною заявою рапорт не було розглянуто, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Військова частини НОМЕР_4 .

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому не визнав позовних вимог, при цьому зазначив, що не отримував рапорт позивача протягом проходження служби. Натомість зазначив, що рапорт отримав лише із позовною заявою 20.06.2024 року. Вказане свідчить, що на момент звернення позивача з позовною заявою відсутній правовий спір.

Третя особа надала пояснення щодо позовної заяви, в якому заперечила проти позовних вимог.

Позивач правом подання відповіді на відзив не скористався.

Розглянувши у спрощеному позовному провадженні подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши інші докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 з 23 березня 2024 року, що не заперечується сторонами.

Позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_2 із рапортом про звільнення зі служби за сімейними обставинами, скерувавши такий рапорт відповідачеві засобами поштового зв`язку.

Відповідно до квитанції АТ «Укрпошта» відправлення було прийняте, складено опис вкладення до листа та направлено на адресу відповідача.

Відповідно до даних сервісу відстеження поштових відправлень (трекінгу) поштове відправлення вручене уповноваженій особі адресата 25 квітня 2024 року.

Однак, доказів розгляду поданого позивачем рапорту суду не надано.

Викладені обставини передували зверненню позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232).

Частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232 визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзацом 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі за текстом - Положення) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

З огляду на пп.14 п.116 Положення зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV унормовано, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

У розумінні пп.2.1.6 пп.2.1 п.2 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року №124 (далі за текстом - Інструкція з діловодства) рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з пп.3.11.6 пп.3.11 п.3 Інструкції з діловодства документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Суд враховує, що звернення позивача з відповідним рапортом породжує у відповідача обов`язок розглянути такий рапорт та прийняти, за наслідками такого розгляду, відповідне рішення.

Беручи до уваги, що відповідачем не надано доказів розгляду рапорту ОСОБА_1 від 23 квітня 2024 року (який отримано відповідачем 25 квітня 2024 року), суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що ним не отримано зазначеного рапорту, оскільки матеріалами справи підтверджене вручення відповідного поштового відправлення уповноваженій особі відповідача 25 квітня 2024 року.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не розглянуто рапорт ОСОБА_1 від 23 квітня 2024 року про звільнення, а належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 розглянути такий рапорт та прийняти рішення щодо порущених у ньому питань.

Воднораз, суд не вбачає правових підстав для зобов?язання відповідача за наслідками розгляду рапорту прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, як на тому наполягає позивач, оскільки предметом цього адміністративного спору не є питання наявності підстав для звільнення позивача з військової служби. Спонукати ж відповідача до вчинення дій, які не були предметом судового контролю, за наявності альтернативних варіантів рішення відповідача за наслідками розгляду рапорту, суд не може..

Судові витрати щодо сплати судового збору, які підлягали б розподілу на підставі статті 139 КАС України, у справі відсутні. Докази понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу наразі суду не подані.

Керуючись статтями 139, 246, 255, 292-297, 325, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Військова частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 23 квітня 2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 від 23 квітня 2024 року та прийняти рішення за наслідками розгляду такого рапорту

У задоволенні решти позовних вимог відмовити..

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня складення такого рішення.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК