Справа № 120/16364/23
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 липня 2024 р. Справа № 120/16364/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Вінницька установа виконання покарань №1" про визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

В суд надійшов позов ОСОБА_1 до державної установи "Вінницька установа виконання покарань №1", в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо порушення його права бути присутнім на похоронах матері, яка померла 25.04.2023 та порушенні його права попрощатися з нею.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач засуджений до довічного позбавлення волі, 26.04.2023 подав звернення на ім`я начальника державної установи "Вінницька установа виконання покарань №1" щодо термінового виїзду (конвоювання) до м. Дніпро у зв`язку із необхідністю прощання з матір`ю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 26.04.2023. При цьому зазначив. що усі витрати пов`язані з виїздом будуть оплачені його сестрою. Однак, листом відповідача №11/31-23/С-31 від 27.04.2023 йому відмовлено в наданні короткочасового виїзду відповідно до ст. 111 КВК України з підстав відсутності правових підстав.

Позивач не погоджується із діями відповідача, а тому звернувся до суду.

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , засуджений до позбавлення волі, відбуває покарання в Державній установі ""Вінницька установа виконання покарань №1", що є установою відбування покарання максимального рівня безпеки.

26.04.2023 позивач звернувся до начальника ДУ "Вінницька установа виконання покарань №1" із зверненням про організацію термінового виїзду (конвоювання) до м. Дніпро у зв`язку з необхідністю прощання з померлою матір`ю. Зазначив, що усі витрати будуть оплачені його сестрою.

27.04.2023 ОСОБА_1 отримав лист №11/31-23/С-31 від 27.04.2023, яким йому відмовлено в наданні короткочасового виїзду відповідно до ст. 111 КВК України з посиланням на відсутність правових підстав.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Кримінально-виконавчого Кодексу України (далі КВК України), кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Статтею 15 Кодексу визначено, що кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань.

Статтею 111 КВУ України передбачено, що засудженим, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, дільницях соціальної реабілітації виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і дільницях соціальної реабілітації виправних колоній середнього рівня безпеки та виховних колоніях, дозволяються короткочасні виїзди за межі колонії на території України на строк не більше семи діб, не включаючи часу, необхідного для проїзду в обидва кінці (не більше трьох діб), у зв`язку з такими винятковими особистими обставинами, зокрема, смерть або тяжка хвороба близького родича, що загрожує життю хворого.

Відповідно до статей 59, 67 та 111 Кримінально-виконавчого кодексу України та з метою правового врегулювання порядку надання засудженим короткочасних виїздів за межі установ виконання покарань Наказом Міністерства юстиції України від 22.11.2011 №3361/5 затверджено Інструкцію про порядок надання засудженим короткочасних виїздів за межі установ виконання покарань.

Ця Інструкція розроблена відповідно до статей 59, 67 та 111 Кримінально-виконавчого кодексу України ( 1129-15 ) та регулює порядок надання засудженим короткочасних виїздів за межі виправних колоній мінімального рівня безпеки, дільниць соціальної реабілітації виправних колоній середнього рівня безпеки, виховних колоній та виправних центрів.

Частиною 2 Інструкції передбачено, що засудженим, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, дільницях соціальної реабілітації виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і дільницях соціальної реабілітації виправних колоній середнього рівня безпеки та виховних колоніях, дозволяються короткочасні виїзди за межі колонії на території України на строк не більше семи діб, не включаючи часу, необхідного для проїзду в обидва кінці (не більше трьох діб), у зв`язку з такими винятковими особистими обставинами, зокрема, смерть або тяжка хвороба близького родича, що загрожує життю хворого.

З аналізу ст. 111 КВК України та відповідно норм вищезазначеної Інструкції слідує, що дозвіл на короткочасні виїзди за межі колонії на території України на строк не більше семи діб, не включаючи часу, необхідного для проїзду в обидва кінці (не більше трьох діб) у зв`язку із винятковими обставинами до яких, зокрема, належить смерть близького родича засудженого може бути надано засудженим, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, дільницях соціальної реабілітації виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і дільницях соціальної реабілітації виправних колоній середнього рівня безпеки та виховних колоніях.

В контексті спірних правовідносин судом встановлено, що позивач є засудженим до довічного позбавлення волі та відбуває покарання у державної установи "Вінницька установа виконання покарань №1", що є установою з максимальним рівнем безпеки. Вказане виключає можливість надання позивачу дозволу на дозвіл на короткочасні виїзди за межі колонії на території України, позаяк така можливість визначена процесуальним законом (ст. 11 КВК України) для засуджених, що відбувають покарання в установах мінімального та середнього рівня безпеки.

За наведених обставин, доводи позивача щодо позбавлення його права на короткочасний виїзд за межі установи відбування покарання з метою прощання з померлою матір`ю є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах і спосіб наданих повноважень.

З урахуванням викладеного вище, за результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№1)" (21001, м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2, )

Суддя Комар Павло Анатолійович