Справа № 160/10816/24
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 липня 2024 року Справа 160/10816/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Златін С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить:

Визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2024, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Зобов`язати Відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2024 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Визнати протиправними дії Відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 раніше виплачених сум грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) з 09.12.2021 по 24.04.2022, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Зобов`язати Відповідача: здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з врахуванням раніше виплачених сум грошового забезпечення за період з 09.12.2021 по 24.04.2022 року (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік (на 01.01.2020 року - 2102,00 грн., на 01.01.2021 року - 2270,00 грн., на 01.01.2022 року - 2481 грн., на 01.01.2023 року - 2684 грн., на 01.01.2024 року - 3028,00 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, що відповідав у цей період займаній посаді та військовому званню ОСОБА_1 , згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"; після здійснення перерахунку грошового забезпечення, видати ОСОБА_1 грошовий атестат та довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для подання їх до Пенсійного фонду України з метою проведення перерахунку основного розміру пенсії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року залучено до участі у справі № 160/10816/24 в якості другого відповідача військову частину НОМЕР_2 .

23.05.2024р. представником вч НОМЕР_2 подано до суду відзив, в якому серед іншого, відповідач просить суд залишити позов без розгляду.

В обґрунтування вказаного клопотання заявником зазначено, що позивачем пропущений строк звернення до суду. Позивач мав право звернутися з позовом про поновлення своїх трудових прав щодо неповної виплати грошового забезпечення (без врахування перерахунку) в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивач просить суд здійснити їй перерахунок грошового забезпечення за період з 09.12.2021 по 24.04.2022 року. Зважаючи на те, що нарахування та виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в наступному місяці за попередній, позивач дізнався/міг дізнатися про порушення своїх прав щодо виплати грошового забезпечення за у травні 2022 року, а звернувся з позовом до суду лише 25.04.2024 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Стосовно вимоги про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.02.2024 року вказує, що позивач мав право звернутися з позовом про поновлення своїх трудових прав щодо неповної виплати грошового забезпечення (без врахування індексації в визначених розмірах) в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивач міг дізнатися про порушення своїх прав під час проведення відповідних виплат грошового забезпечення без індексації. Згідно штампу канцелярії суду позов було подано 25.04.2024 року. Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 25.01.2024 року. Тому в цій частині наявні підстави для залишення позову без розгляду.

Також, представником вч НОМЕР_1 подано до суду відзив, в якому відповідач просить залишити позов без розгляду, при цьому, жодних обґрунтувань на це не наводить.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд виходить з наступного.

За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положення статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України , зокрема, частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 і №9- рп/2013.

Так, у рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 (справа № 1-13/2013) Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був звільнений зі служби 29.02.2024р., з наказом № 45 від 29.02.2024 року позивач ознайолений під підпис 18.04.2024 року, з позовом до суду звернувся 25.04.2024р. тобто в межах тримісячного строку.

З наведеного слідує, що вказаний позов подано із додержанням вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, та з дотриманням установленого законом строку звернення до суду, тому в задоволенні клопотання відповідачів про залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду слід відмовити.

Керуючись статтями 22, 122, 123, 243, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду відмовити.

У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_2 про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до статті 256 КАС України.

Суддя (підпис) С.В. Златін