Справа № 300/2763/24
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" липня 2024 р. справа №300/2763/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боброва Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень і наказів, -
Адвокат Чернецький О.П. інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1), військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-2) про визнання дій ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними щодо призову позивача на військову службу по мобілізації, визнання протиправними та скасування виданих 21.02.2024 мобілізаційного розпорядження та інших рішень про призов на військову службу під час мобілізації; визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2024 №46 про зарахування на військову службу за призовом під час мобілізації, зарахування до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на його думку, незаконно призваний на військову службу під час мобілізації як військовослужбовець, який перебуває у запасі, оскільки ним не досягнуто 27 річного віку. Вказав, що під час дії правового режиму воєнного стану призов на строкову військову службу не проводиться, позивач строкову службу не проходив. Також він за рішенням військово-лікарської комісії був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час та підлягав повторному медичному огляду у червні 2026 року. Крім того, позивач немає військової спеціальності, офіцерського звання, оскільки ним не закінчувалися відповідні військові навчальні заклади. Зазначив, що повторний огляд військово-лікарською комісією здійснено не за місцем перебування на військовому обліку, без обов`язкового обстеження у спеціалізованому лікувально-профілактичному закладі, та, фактично, проведено не в повній мірі. На думку позивача, зазначені дії та наказ щодо призову позивача на військову службу за мобілізацією є протиправними, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню наказ військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2024 щодо зарахування його до списків особового складу та на всі види забезпечення, як похідної вимоги. З таких підстав, вважає, що відповідачі діяли протиправно, всупереч діючому законодавству, а тому просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
У строк, встановлений судом, позивач усунула вказані недоліки, тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
На адресу суду від в/частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині щодо неї. Зазначив, що в/частини НОМЕР_1 не є органом мобілізації та не може коментувати, яким чином мобілізували позивача та як він проходив ВЛК у Територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Вказав, що згідно поіменного списку та необхідних документів, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач був доставлений до військової частини, на підставі чого був зарахований до списків особового складу. В подальшому позивач самовільно залишив військову частину, за фактом чого відносно нього було зареєстроване кримінальне провадження.
ІНФОРМАЦІЯ_3 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Поштове відправлення із ухвалою суду отримане відповідачем-1 30.04.2024. Також відповідачем-1 не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву. 09.07.2024 РТЦК подано витребувані судом додаткові документи.
Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якого заперечення наведені військовою частиною вважає безпідставними. Просив позов задовольнити повністю.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , медичною комісією 16.06.2021 року визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час та зарахований в запас, що підтверджується тимчасовим посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 13.07.2021 (а.с. 73).
Згідно вказаного тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 06.07.2021 взято на військовий облік військовозобов`язаних, підтвердженням чого є відповідний відтиск печатки у графі 13 Відмітки про військовий облік.
У ході виконання мобілізаційних заходів, ІНФОРМАЦІЯ_3 21.02.2024 направлено позивача на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення придатності за станом здоров`я до проходження військової служби у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.
Цього ж дня, він пройшов медичний огляд, за результатами якого встановлено придатність останнього до військової служби за мобілізацією, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду від 21.02.2024.
21.02.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 виданий наказ №52, яким прийнято рішення призвати, серед інших, ОСОБА_1 на військову службу та направити для її проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .
Згідно поіменного списку позивач 21.02.2024 прибув до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира в/частини НОМЕР_1 від 21.02.2024 за №46 позивача з 21.02.2024 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення з 22.02.2024
Вважаючи дії відповідачів та наказ про призов на військову службу протиправним, а також як похідний наказ військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2024 щодо зарахування позивача до списків особового складу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, у відповідності до норм матеріального права, які їх регулюють, з урахуванням фактичних обставин справи, суд установив наступне.
Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно із статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-IX, було введено воєнний стан. Строк дії Указу та, відповідно, воєнного стану в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента України. На момент розгляду даної адміністративної справи воєнний стан в Україні триває.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває дотепер.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин та на дату ухвалення рішення у цій справі на території України діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII.
За приписами частини першої статті 4 Закону України Про оборону України від 06.12.1991 №1932-ХІІ (далі - Закон № 1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Згідно із частинами першою третьою статті 17 Закону №1932-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.
Статтею 11 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 №3543-ХІІ встановлено, що відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України: приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).
Згідно із частиною першою статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
За змістом частини 9 статті 1 Закону №2232-XII допризовники це особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До видів військової служби, згідно із частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII №2232-XII відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Частиною 1 статті 18 Закону №2232-XII передбачено, що від призову на строкову військову службу звільняються громадяни України, які, зокрема, визнані особами з інвалідністю або за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.
Згідно з положеннями статті 27 Закону №2232-XII у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії.
До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність.
До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби.
Пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-XII встановлено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.
Згідно зі статтею 181 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану призов на строкову військову службу не проводиться. Під час дії воєнного стану призовні комісії утворюються для розгляду питань щодо: організації та проведення медичного огляду осіб, які перебувають на військовому обліку призовників та досягли 27-річного віку, взяття їх на військовий облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку; направлення призовників, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, для проходження випробувань та складання вступних іспитів або прийняття рішення про відмову в такому направленні.
Відповідно до частини 1 статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Як встановлено судом, відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного №6/850 від 13.07.2021 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час та зарахований у запас.
Таким чином, на момент призову на військову службу під час мобілізації, позивач у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-XII мав статус військовозобов`язаного, оскільки з 06.07.2021 фактично перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Звільнення його з 06.06.2021 на підставі частини 1 статті 18 Закону №2232-XII від призову на строкову військову службу як особи, яка визнана за станом здоров`я непридатною до військової служби в мирний час, автоматично із вказаної календарної дати, в силу вимог пункту 2 частини 1 статті 37 коментованого Закону, потягнуло взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних.
Таким чином, на момент призову на військову службу під час мобілізації, позивач мав статус військовозобов`язаного та перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 у запасі.
Відтак, дії ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо мобілізації ОСОБА_1 , як особи котра не досягла 27 річного віку, є правомірними, оскільки вчинені відповідачем-1 дії відносно позивача стосуються його статусу як військовозобов`язаного, а не призовника.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 №41/727 від 21.02.2024 за результатами проведеного медичного огляду солдат запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі графи ІІ Розкладу хвороб Наказу №402 визнаний придатним до військової служби у воєнний час.
Отже, позивач підлягав призову на військову службу відповідно до статті 39 Закону №2232-XII.
При цьому, перелік підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації встановлений статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Однак, будь-яких заяв, клопотань чи заперечень щодо наявності права на відстрочку на призов на військову службу під час мобілізації від позивача не надходило. Жодних доказів щодо цього суду не надано ні позивачем, ані відповідачами.
З приводу тверджень позивача про те, що медичний огляд та призов на військову службу вчинені неповноважними органами, оскільки такий огляд та призов повинен був бути здійснений ВЛК за місцем його перебування на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України №154 від 13.02.2022 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Абзацом 11 пункту 9 вказаного Положення встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
При цьому, громадяни призвані на військову службу під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд.
Оскільки позивач призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , медичний огляд здійснений військово-лікарською комісією саме ІНФОРМАЦІЯ_2 не суперечить вимогам чинного законодавства та спрямований на дотримання вимог частини 13 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу та є правомірним і за його наслідками є обов`язковим до виконання. При цьому, доказів оскарження дій чи бездіяльності ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 суду не надано.
Щодо проведення часткового, на думку позивача, обстеження його на стан придатності до військової служби, суд зазначає наступне.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 розділу І Наказу №402 це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 розділу І Наказу №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Згідно правового регулювання, закріпленого пунктом 1.2 розділу І Наказу №402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (надалі по тексту також - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Пункт 20.1 глави 20 розділу II Наказу №402 передбачає, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК.
Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Наказу №402 на Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України (ЦВЛК) покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Наказу №402).
Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку, вказане передбачається підпунктом. 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Наказу №402.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Виходячи з наведених правових норм у їх сукупності, а також положень Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюються рішення лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі №160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
З огляду на визначений позивачем предмет спору у справі, суд перевіряє законність постанови військово-лікарської комісії виключно в межах дотримання процедури її ухвалення.
Відповідно до підпункту 2.6.1 пункту 2.6 глави 2 розділу І наведеного вище Положення ВЛК територіального центру комплектування належать до позаштатних постійно діючих ВЛК.
Підпунктом 2.6.2 пункту 2.6 глави 2 розділу І Наказу №402 передбачено, що позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК терапевта, хірурга, невропатолога, окуліста, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з середньою медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.
Згідно з підпунктом 2.6.11 пункту 2.6 глави 2 розділу І Наказу №402 документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені.
Підпунктом 2.10.1 глави 2 розділу І Наказу №402 визначено, що ВЛК військового комісаріату створюється у районному (міському) військовому комісаріаті в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами. Персональний склад та порядок роботи ВЛК районного (міського), обласного військових комісаріатів визначаються наказами відповідних військових комісарів.
Судом встановлено, з метою проведення мобілізаційних заходів ІНФОРМАЦІЯ_3 21.02.2024 позивача скеровано на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення придатності за станом здоров`я до проходження військової служби у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.
Яв вже встановлено судом, за результатами медичного огляду військово-лікарською комісією позивача визнано придатним до військової служби на підставі графи ІІ Розкладу хвороб.
Згідно абзацу 2 пункту 3.2. глави 3 розділу ІІ Положення №402 кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
Відповідно до картки обстеження та медичного огляду з метою встановлення придатності до військової служби солдата запасу ОСОБА_2 від 21.02.2024 останнього оглянуто терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, дерматовенерологом, психіатром, стоматологом. У картці також містяться відомості про проведені 21.02.2024 додаткові методи обстеження, зокрема, флюрографію, загальний аналіз крові, сечі, біохімічний аналіз крові, серелогічний аналіз крові, ЕКГ та інші, що підтверджується наданими відповідачем доказами.
Відтак, посилання представника позивача про часткове проведення ВЛК та не проведення вказаних вище обстежень є безпідставними.
Окрім цього, позивачем не поданого жодного доказів про викладення зауважень чи заперечень щодо проведеного огляду, а виключно подана заява про неправомірність його призову на військову службу як особи яка не досягла 25 років.
Наявними у справі доказами не підтверджено незастосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби, порушення процедури проведення медичного огляду, що призвело до неправомірного висновку щодо стану здоров`я позивача та придатності до військової служби.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що постанова ВЛК, оформлена довідкою №41/727, є протиправною за процедурою її прийняття.
У разі наявності сумніву щодо правильності висновку військово-лікарської про визнання позивача придатним до військової служби у воєнний час, позивач мав право звернутись до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку.
Також у разі погіршення стану здоров`я під час проходження військової служби позивач мав право звернутися за підпорядкуванням до командира військової частини для направлення на проведення медичного огляду ВЛК.
У матеріалах справи відсутні відомості про звернення позивача до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду висновку ВЛК та проведення повторного медичного огляду щодо придатності до військової служби. Також, відсутні дані про оскарження до ЦВЛК рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладеного у постанові від 07.12.2018 у справі №819/630/17, виключено на лікарські комісії покладений обов`язок щодо проведення військово-лікарської експертизи для визначання придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та військовозобов`язаних.
У свою чергу, позивач не позбавлений права на проходження повторного обстеження стану здоров`я військово-лікарською комісією для встановлення ступеня придатності до військової служби.
Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд вважає наказ Про призов резервістів, військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації №52 від 21.02.2024, яким прийнято рішення призвати та направити для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 , зокрема, солдата ОСОБА_1 , прийнятий праовмірно, з урахування всіх обставин справи, як такий, що відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, а отже не підлягає скасуванню.
Оскільки судом встановлено правомірність оскаржуваного наказу не підлягають також задоволенню похідні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2024 №46 щодо зарахування позивача до списків особового складу та на всі види забезпечення.
За встановлених у ході розгляду даної справи фактичних обставин в їх сукупності, з урахуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Правові підстави для відшкодування судових витрат у порядку статті 139 КАС України відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

відповідачі:

ІНФОРМАЦІЯ_8 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ;

військова частина НОМЕР_1 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 .

Суддя Бобров Ю.О.