Справа № 240/9420/24
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року м. Житомир справа № 240/9420/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх.№31882/24 від 04.06.2024) просить:

- визнати протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т.П. від 09.05.2024 у ВП №72673262 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн;

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т.П. від 09.05.2024 у ВП №72673262 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

На обґрунтування заявлених позовних вимог та протиправності оскаржуваної постанови Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що ним були вчинені всі необхідні дії для повного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №240/32770/22, а саме здійснено нарахування ОСОБА_1 недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8179,00 гривень та внесено суму вказаної доплати до підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України за категорією позову "Інші". Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540 "Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" вичерпно врегульовує порядок дій державних органів щодо виплати грошової допомоги до 5 травня у 2022 році. Згідно з цією постановою бюджетні кошти на виплату грошової допомоги розподіляються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень і спрямовуються Пенсійному фонду України та регіональним органам соціального захисту населення. В свою чергу, кошти Пенсійного фонду, згідно з частиною 2 статті 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються в порядку, визначеному статтею 73 зазначеного Закону. Використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом забороняється. Крім того, згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Вказане свідчить, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не може використовувати кошти Пенсійного фонду на виплату грошової допомоги до 5 травня, а відповідне, передбачене на цю ціль, бюджетне фінансування для виплати грошової допомоги у розмірі, визначеному судовим рішенням, органам Пенсійного фонду України не виділялось, збільшення видатків на фінансування вказаної бюджетної програми Міністерством соціальної політики України відповідно Пенсійному фонду України на даний час не проведено. У зв`язку з цим, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації листа від 28.04.2023 за вих.№0600-0501-6/46905 з долученою до нього ксерокопію рішення суду у справі №240/32770/22 для можливої організації виплати недоодержаної ОСОБА_1 грошової допомоги. Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Вказане, на переконання позивача, свідчить, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вжило всі залежні від нього заходи для повного виконання рішення суду в межах і спосіб визначений чинним законодавством. З огляду на зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає оскаржувану постанову від 09.05.2024 у ВП №72673262 про накладення штрафу за невиконання зазначеного рішення суду протиправною, а тому управління звернулось до суду з вимогою про її скасування.

Ухвалою від 01 липня 2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі №240/9420/24 за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, 01 липня 2024 року судом винесено ухвалу, якою залучено ОСОБА_1 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

09 липня 2024 року до суду надійшов відзив Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області на позову заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначив, що при перевірці виконання боржником рішення суду державним виконавцем було встановлено, що рішення суду у справі №240/32770/22 Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не виконано, оскільки нарахована ОСОБА_1 на виконання цього рішення сума грошової допомоги в розмірі 8179,00 грн йому не виплачена та не включена до Реєстру судових рішень по яких фінансування здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. При цьому, об`єктивної неможливості невиконання Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення суду у справі №240/32770/22 в частині виплати ОСОБА_1 донарахованої суми встановлено не було. Відтак, з метою спонукання позивача виконати судове рішення державним виконавцем виносились відповідні вимоги, втім виплата стягувачу донарахованої допомоги в розмірі 8179,00 грн здійснена так і не була. Відповідач зазначає, що позивачем не було вжито всіх необхідних заходів для виконання рішення суду в частині виплати грошових коштів, у зв`язку із чим, відносно Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області були застосовані заходи, визначені статтями 63 та 75 Закону України "Про виконавче провадження", а саме накладено на нього штраф у розмірі 5100,00 гривень за невиконання рішення суду без поважних причин, а в подальшому, у зв`язку із повторним невиконанням ним рішення суду - штраф у подвійному розмірі, який становив 10200,00 гривень. Відповідач наголошує, що застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця, який направлений на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження. З огляду на зазначене, Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області зазначив, що спірна постанова винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, а тому просив відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області у задоволенні позовних вимог.

Під час судового розгляду справи, що відбувся 09.07.2024, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, натомість представник відповідача до суду не з`явився, однак у відзиві просив розглядати справи без його участі.

Після заслуховування позиції позивача та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, суд виніс протокольну ухвалу, якою перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні у матеріали справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року у справі №240/32770/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік, як учаснику бойових дій, відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 8179,00 гривень.

Для забезпечення примусового виконання вказаного судового рішення, Житомирський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_1 виконавчий лист від 03.08.2023 №29051 2023 р.

Матеріалами справи підтверджується, що 04.09.2023 за вх.№20193 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшла заява ОСОБА_1 03.08.2023 про прийняття до виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 №29051 2023 р., виданого по справі №240/32770/22.

04 вересня 2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сладь Т.П. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №72673262 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа, копію якої було направлено сторонам виконавчого провадження та надано боржнику - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області строк тривалістю 10 робочих днів для добровільного виконання рішення суду.

У відповідь на вказану постанову Головне управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) листа від 13.09.2023, в якому повідомило, що на рішенням суду у справі №240/32770/22 зобов`язано управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахування попередньо виплаченої суми такої допомоги. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540, ОСОБА_1 у червні 2022 року була виплачена разова грошова допомога до 5 травня в розмірі 1491,00 гривень. Відтак, різниця розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540 становить 8179,00 гривень. Однак, відповідно до пунктів 2 та 5 Порядку використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540, Головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Бюджетні кошти поділяються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень і спрямовуються Пенсійному фонду України та регіональним органам соціального захисту населення. У зв`язку з цим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області згідно листа від 28.04.2023 №0600-0501-6/46905 було повідомлено Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації та надіслано йому ксерокопію рішення суду у справі ОСОБА_1 про нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня, в обсязі, передбаченому законодавством, для можливої організації виплати недоодержаної грошової допомоги. Враховуючи вказане, управління зазначило, що провело комплекс заходів для повного та ухильного виконання судового рішення у справі №240/32770/22, але вищезазначені факти свідчать про наявність обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення у порядку та спосіб, визначений його резолютивною частиною. Крім того, управління звернуло увагу на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540 вже втратила чинність. У зв`язку із викладеним та керуючись ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у вказаному листі від 13.09.2023 просило звернутись до Житомирського окружного адміністративного суду згідно в порядку ч.4 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 378 КАС України із відповідною заявою у справі №240/32770/22.

В подальшому, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сладь Т.П. прийняла та направила на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вимогу від 16.02.2024 №13323 про виконання рішення суду у справі №240/32770/22, в якій вимагала від боржника в 5-денний термін з моменту отримання цієї вимоги виконати рішення суду на надати підтверджуючі документи про його виконання.

У відповідь на вказану вимогу Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало державному виконавцю листа від 22.02.2024 №0600-0501-8/22627, в якому повідомило що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/32770/22 управління здійснило ОСОБА_1 нарахування коштів в сумі 8179,00 гривень. Крім того, управління зазначило, що згідно Порядку №540 головним розпорядником коштів на виплату грошової допомоги та відповідальним виконавцем такої бюджетної програми є Мінсоцполітики. В свою чергу, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати грошової допомоги у 2022 році полягали в одноразовому включенні суми цієї грошової допомоги у визначеному Постановою №540 розмірі до відомості на виплату пенсій за червень 2022 року. Натомість, органом, уповноваженим здійснювати виплату грошової допомоги, невиплаченої станом на 1 липня 2022 року, визначено місцевий орган соціального населення за місцем проживання одержувача. Таким чином, Постанова №540 вичерпно врегульовує порядок дій державних органів щодо виплати грошової допомоги до 5 травня у 2022 році. Повноважень на вчинення дій, не передбачених Постановою № 540, органам Пенсійного фонду України не надано. Також управління зауважило, що постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2023 року №754 було визнано такою, що втратила чинність Постанову №540. Враховуючи викладене, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило державного виконавця про проведення комплексу заходів для виконання судового рішення у справі №240/32770/22, але вищезазначені факти свідчать, про наявність обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення у порядку та спосіб визначений його резолютивною частиною. У зв`язку з чим, управління просило державного виконавця звернутись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Ознайомившись із наданою боржником відповіддю на вимогу та здійснивши перевірку виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення суду у справі №240/32770/22, державний виконавець дійшов висновку, що вказане рішення боржником не виконано, оскільки донарахована сума допомоги в розмірі 8179,00 гривень стягувачу не виплачена. У зв`язку із цим, державним виконавцем була винесена постанова від 27.02.2024 у ВП 72673262 про накладення на Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу в розмірі 5100,00 гривень за невиконання судового рішення.

Не погоджуючись із вказаною постановою, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області оскаржило її до суду. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №240/4684/24, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2024, у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови від 27.02.2024 у ВП 72673262 було відмовлено.

Крім того, 28.02.2024 державним виконавцем було підготовлено та подано до Житомирського окружного адміністративного суду заяву (вих.№ 5.1/15464) про зміну способу виконання рішення суду у справі №240/32770/22 із зобов`язання Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8179,00 гривень на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 8179,00 грн недоплаченої щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік.

За наслідками розгляду зазначеної заяви Житомирський окружний адміністративний суд виніс ухвалу від 14 березня 2024 року у справі №240/32770/22, якою відмовив у зміну способу і порядку виконання рішення суду.

05 квітня 2024 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сладь Т.П. повторно прийняла та направила на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вимогу від 16.02.2024 №30246 про виконання рішення суду у справі №240/32770/22, в якій вимагала від боржника в 5-денний термін з моменту отримання цієї вимоги виконати рішення суду на надати підтверджуючі документи про його виконання.

У відповідь на вказану вимогу Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало державному виконавцю листа від 09.04.2024, ідентичного за змістом листу від 22.02.2024 №0600-0501-8/22627, який надавався у відповідь на вимогу від 16.02.2024 №13323.

Здійснивши перевірку виконання Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення суду у справі №240/32770/22, державний виконавець дійшов висновку, що з наданої на вимогу відповіді від 09.04.2024 вбачається невиконання боржником зазначеного рішення в частині виплати нарахованої заборгованості в розмірі 8179,00 гривень.

У зв`язку із цим, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сладь Т.П. винесла постанову від 09.05.2024 у ВП №72673262, якою наклала на Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області штраф у розмірі 10200,00 гривень за невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/32770/22.

Також із матеріалів справи вбачається, що 09 травня 2024 року державний виконавець, керуючись п. 11 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", виніс постанову про закінчення ВП №72673262 з примусового виконання рішення суду у справі №240/32770/22.

Вважаючи постанову від 09.05.2024 у ВП №72673262 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 гривень протиправною, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року №3447-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції.

Таким чином, Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Відтак, особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

При цьому суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, і боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф.

Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Перевіряючи наявність підстав для прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 09.05.2024 у ВП №72673262 про застосування до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу в розмір 10200,00 грн за невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/32770/22, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду у справі №240/32770/22, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувало ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8179,00 гривень.

Дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування ОСОБА_1 вказаної грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8179,00 гривень та обліку такої суми доплати по рішенню суду, шляхом включення її 28.04.2023 за реєстраційним номером С2154454 до Реєстру судових рішень підсистеми "Реєстр судових рішень" ІКІС ПФУ, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, підтверджуються наданою до суду інформацією з даного реєстру.

Водночас, суму вказаної допомоги Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 не виплатило, зазначаючи при цьому про відсутність об`єктивної можливості здійснити таку виплату через не виділення Міністерством соціальної політики України, яке є головним розпорядником бюджетних коштів, відповідного бюджетного фінансування Пенсійному фонду України. Крім того, в якості ще однієї підстави для невиплати цих коштів Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначає про те, що згідно з Порядком №540 органом, уповноваженим здійснювати виплату грошової допомоги, невиплаченої станом на 1 липня 2022 року, визначено місцевий орган соціального населення за місцем проживання одержувача. В свою чергу, повноважень на вчинення дій, не передбачених Порядком №540, органам Пенсійного фонду України не надано. Також управління звертало увагу на те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2023 року №754, Постанова №540, яка регулює порядок дій державних органів щодо виплати грошової допомоги до 5 травня у 2022 році, визнана такою, що втратила чинність.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 09.05.2024 у ВП №72673262 вбачається, що саме невиконання рішення суду у справі №240/32770/22 в частині виплати боржником заборгованості в розмірі 8179,00 гривень стало підставою для накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу в розмірі 10200,00 гривень за невиконання цього судового рішення.

Перевіряючи обґрунтованість висновків відповідача про невиконання позивачем рішення суду у справі №240/32770/22, суд зазначає наступне.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин, то наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин. Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд наголосив на важливості встановлення під час розгляду справи обставин щодо того, чи відсутнє у територіального органу Пенсійного фонду України відповідне фінансове забезпечення та чи відсутні кошти, виділені бюджетом та спрямовані на виконання рішення суду саме за відповідними напрямками виплат, а також чи вживав він заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення для того, щоб дійти висновку про незаконність накладення штрафу на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення спірної постанови слугувало те, що станом на час винесення останньої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області не виконано рішення суду у справі №240/32770/22 в частині виплати стягувачу нарахованої грошової допомоги в розмірі 8179,00 гривень.

Суд звертає увагу, що зі змісту статей 63 та 75 Закону №1404-VIII вбачається, що відповідальність за невиконання судового рішення настає виключно за умови, що судове рішення не виконано без наявності поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк, у цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №640/9234/19.

Таким чином, вищезазначені правові норми покладають на державного виконавця обов`язок встановити наявність чи відсутність поважних причин для невиконання судового рішення у встановлений в постанові про відкриття виконавчого провадження строк. Відтак, лише після виявлення причин невиконання рішення суду та визначення їх належності до поважних чи неповажних, державний виконавець має право приймати рішення щодо наявності підстав накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові відповідачем не було зазначено, що судове рішення у справі №240/32770/22 не виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області без поважних причин. В цій постанові відповідач взагалі не зазначив про наявність чи відсутність причин, що призвели до не виконання судового рішення саме з вини боржника.

Вказане, дає суду підстави для висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець не встановлював причини невиконання боржником судового рішення у справі №240/32770/22 та відповідно не досліджував є вони поважними чи ні.

Між тим, як на підставу невиконання в повному обсязі судового рішення у справі №240/32770/22 щодо виплати ОСОБА_1 нарахованої грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8179,00 гривень, позивач вказував на не виділення Міністерством соціальної політики України, яке є головним розпорядником бюджетних коштів, відповідного бюджетного фінансування Пенсійному фонду України для здійснення такої виплати.

З даного приводу суд зазначає, що згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

При цьому, відповідно до п.п. 20, 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1279 "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги", яка набрала чинності 01.04.2021) Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

В свою чергу, згідно положень підпункту 4 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій.

Тобто, пенсійні виплати та виплати грошової допомоги здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Пенсійного фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат територіальними органами Пенсійного фонду не має.

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою "Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною" для виплати у 2022 році щорічної разової грошової допомоги був визначений Порядком використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540.

Згідно з пунктом 2 та 5 вказаного Порядку №540 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Бюджетні кошти розподіляються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень і спрямовуються Пенсійному фонду України відповідно до поданої ним заявки щодо сум грошової допомоги, що включені у відомості (списки) на виплату пенсій за червень 2022 р., на підставі інформації, що обробляється в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах), та витрат на оплату послуг, пов`язаних із виплатою та доставкою грошової допомоги, що проводиться організацією, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання.

Відтак, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення територіальним органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на вказане, нарахована відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/32770/22 сума грошової допомоги має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України, а проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Матеріалами справи підтверджено, що інформація про виконання судового рішення у справі №240/32770/22 та про суми нарахованих на виконання цього рішення, але невиплачених коштів (потребу) в розмірі 8179,00 гривень була включена Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою реєстру судових рішень підсистеми "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.

Таким чином, судом встановлено, що боржник вжив необхідних заходів для виконання судового рішення, зокрема нарахував суму коштів до виплати, включив рішення суду до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Суд зазначає, що виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік не залежить від волевиявлення територіального органу Пенсійного фонду України, тому у діях Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відсутні ознаки вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення, як умови притягнення особи до відповідальності та накладення, у цьому випадку, штрафу.

Аналогічна правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду неодноразово висвітленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 07 січня 2019 року № 420/70/19, від 24 січня 2018 року № 405/3663/13-а.

Наведені обставини беззаперечно дають підстави для висновку, що невиконання судового рішення у повному обсязі, ухваленого у справі №240/32770/22, в частині виплати ОСОБА_1 нарахованої грошової допомоги в розмірі 8179,00 гривень пов`язане виключно з відсутністю фінансування на ці потреби, а не з умисним невиконанням судового рішення зі сторони Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Враховуючи те, що усі необхідні дії для виплати коштів буди здійснені Боржником, суд приходить до висновку про відсутність бездіяльності з боку боржника.

При цьому, Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 85450386), від 23.04.2020 у справі №560/523/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 88886054) та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 71834551) висловлював правовий висновок, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Також Верховний Суд неодноразово, зокрема у постанові від 03.06.2018 у справі 757/29541/14-а, вказував на те, що накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України за невиконання судового рішення за відсутності бюджетних призначень жодним чином не захищає право пенсіонера на отримання бюджетних коштів.

Судом встановлено, що позивач в межах своєї компетенції вчинив дії для забезпечення нарахування та виплати ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі №240/32770/22 відповідної грошової допомоги, проте її невиплата зумовлена виключно відсутністю необхідних бюджетних асигнувань, які мали б бути виділені з державного бюджету на цю мету.

Суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

В свою чергу відповідачем не було перевірено повідомлені боржником обставини, не надано оцінки наявності поважних причин не проведення позивачем виплати заборгованості стягувачу, не встановлено вини та умислу щодо невиконання виконавчого листа, не встановлено факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин, що зумовило протиправне прийняття спірної постанови.

Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення у справі №240/32770/22, однак не змогло здійснити виплату ОСОБА_1 нарахованої грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік в розмір 8179,00 гривень у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування, суд приходить до висновку про відсутність підстав для накладення на нього штрафу за невиконання судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності застосування до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу за невиконання рішення суду, у той час як матеріали справи свідчать про те, що невиконання позивачем рішення суду зумовлено наявністю поважних та незалежних від позивача обставин.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, сума сплаченого позивачем судового збору не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (площа Соборна, буд. 1, м. Житомир, 10014; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправною постанову, скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т.П. від 09.05.2024 у ВП №72673262 про накладення Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу в розмірі 10200,00 гривень за невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року у справі №240/32770/22.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович