Справа № 120/4718/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 липня 2024 р. Справа № 120/4718/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (далі - відповідач 2) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 03.01.2024 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Проте, на переконання позивача, ГУ ПФУ у Вінницькій області допустило протиправну бездіяльність, що виразилось у затягуванні розгляду поданої ним заяви.

В подальшому, з урахуванням принципу екстериторіальності розгляд вказаної заяви здійснило ГУ ПФУ у Харківській області. Так, рішенням №98 від 21.02.2024 йому було відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з посиланням на невідповідність наведеної в доданих до заяви від 03.01.2024 довідках інформації вимогам Порядку №622. Листом від 22.03.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило позивача про прийняте рішення.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 17.04.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що 03.01.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із зверненням (вх. 164/С-0200/23) щодо пенсійного забезпечення, яке подано, та розглядалось відповідно до Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996. За результатами розгляду звернення позивачу 26.01.2024 за №1389/164/С-02/8-0200/24 , було надано відповідь на звернення.

Отже, позовні вимоги щодо зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 03.01.2024 та перевести з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, призначивши пенсію за віком у відповідності до поданої заяви з 03.01.2024, на переконання представника відповідача 1 не підлягають задоволенню, оскільки заява від 03.01.204 подана в довільній формі, що суперечить Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1.

Також, відповідач підкреслив, що лише 13.02.2024 позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо переходу з пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Розгляд вказаної заяви та доданих до неї документів відповідно до підпунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1, здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за принципом екстериторіальності.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було прийнято рішення 98 від 21.02.2024 року про відмову Позивачу в проведенні перерахунку пенсії, а саме в переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з недоцільністю.

Зокрема, представник відповідача 1 звернула увагу на те, що з матеріалів пенсійної справи вбачається, що відповідно до заяви, позивач з 18.03.2004 по 30.04.2020 отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону №889. З 01.05.2020 позивач отримує пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону №1058-IV з урахуванням даних про стаж та заробіток.

Тобто, факт призначення та отримання пенсії державного службовця позивачу відбувся, повторне призначення пенсії відповідно до Закону №889 зазначеній категорії осіб діючим законодавством не передбачене.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач з 18.03.2004 по 30.04.2020 отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.

З 01.05.2020 позивач отримує пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону №1058-IV з урахуванням даних про стаж та заробіток.

03.01.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із оформленою в довільній формі заявою (вх. 164/С-0200/23) про переведення його на пенсію державного службовця за віком, відповідно до Закону №886, в зв`язку з досягненням 62 річного віку. До заяви позивач додав довідку від 02.01.2024 №11-19/5-2024 про складові заробітної плати станом на січень 2024 року та довідку від 02.01.2024 №11-19/4-2024 про складові заробітної плати станом на грудень 2023 року.

За результатами розгляду звернення позивачу листом від 26.01.2024 за №1389/164/С-02/8-0200/24 відповідач 1 повідомив, що для здійснення перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію по віку відповідно до Закону №889 ОСОБА_1 необхідно подати заяву про перерахунок пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Також, з матеріалів справи слідує, що 13.02.2024 позивач повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію державного службовця за віком. До заяви позивач додав довідку від 02.01.2024 №11-19/5-2024 про складові заробітної плати станом на січень 2024 року та довідку від 02.01.2024 №11-19/4-2024 про складові заробітної плати станом на грудень 2023 року.

За принципом екстериторіальності заяву позивача від 13.02.2024 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області із прийняттям рішення від 21.02.2024 №98.

Вказаним рішенням позивачу відмовлено у перерахунку пенсії - переході з пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки ОСОБА_1 подано довідки від 02.01.2024 №11-19/5-2024, №11-19/4-2024, які не відповідають Постанові Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 за № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб".

Будучи не згідним із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон України № 1058-IV) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Згідно з ч.1 ст.44 Закону України № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1 розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі- Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Форма заяви про призначення/перерахунок пенсії визначена Додатком 1 до Порядку №22-1.

Як встановлено судом, позивачем подано заяву про перерахунок пенсії не за формою, визначеною Додатком 1 до Порядку № 22-1, заява подана в довільній формі, при цьому є прийнятними аргументи відповідача про те, що заяви, які викладені в довільній формі розглядаються в строки, передбачені ст.20 Закону України «Про звернення громадян».

Так, відповідно до частини першої статті першої Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

У межах спірних правовідносин судом встановлено, що заява позивача від 03.01.2024 в довільній формі правомірно розглянута відповідачем за процедурою, визначеною законом. Державним органом застосовано процедуру, визначену чинними нормативно-правовими актами та порушення прав позивача у контексті спірних правовідносин не допущено.

Відтак, посилання позивача щодо допущення з боку ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправної бездіяльності при розгляді заяви ОСОБА_1 від 03.01.2024 не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та спростовані наданими представником відповідача 1 доказами, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку правомірності прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області рішення від 21.02.2024 №98, суд зазначає наступне.

Так, як вже було встановлено судом вище, з урахуванням принципу екстериторіальності, подана позивачем 13.02.2024 заява про перехід на інший вид пенсії, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області.

Як самостійно вказав позивач у позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, до заяви від 13.02.2024 ОСОБА_1 додав довідку від 02.01.2024 №11-19/5-2024 про складові заробітної плати станом на січень 2024 року та довідку від 02.01.2024 №11-19/4-2024 про складові заробітної плати станом на грудень 2023 року.

Відмовляючи у переведенні позивача на інший вид пенсії ГУ ПФУ в Харківській області в оскаржуваному рішенні зазначило, що подані ОСОБА_1 разом із заявою від 13.02.2024 Довідки про складові заробітної плати не відповідають Постанові №622.

Як слідує зі змісту листа ГУ ПФУ у Вінницькій області від 22.03.2024 за №0200-0202-8/29635, сформованого у відповідь на звернення позивача (вх. №241/11 від 18.03.2024), невідповідність поданих позивачем разом із заявою від 13.02.2024 Довідок полягає у тому, що в них зазначена інформація станом на грудень 2023 року та січень 2024 року, в той час як п. 4 Постанови №622 вимагає визначення у довідках інформації про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії.

Крім того, обґрунтовуючи правомірність прийнятого ГУ ПФУ у Вінницькій області рішення, представник відповідача 1 зазначила покликалась на положення пункту 3 Порядку №622, зауважила, що матеріалами пенсійної справи підтверджується те, що позивач з 18.03.2004 по 30.04.2020 отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про Державну службу". При цьому, відповідно до пункту 3 Порядку №622, право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 за наявності необхідного стажу роботи, мають особи, які досягли пенсійного віку, та якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» їм не призначалася пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723.

Втім з такими аргументами представника Пенсійного фонду суд погодитись не може з огляду на наступне.

Так, після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Водночас, Законом №889-VIII також визначено право на пенсійне забезпечення (а саме - збереження права на призначення пенсії) державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XIІ.

Так, відповідно до пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктом 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XIIу порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2 Порядку №622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку №622 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:

чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.;

жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Проте Порядок №622 є підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим на підставі пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, а тому, має відповідати положенням вказаного Закону та конкретизувати його положення.

При цьому підзаконний нормативно-правовий акт не може суперечити закону, на виконання якого він прийнятий, та встановлювати обмеження для реалізації права, гарантованого відповідним законом.

Разом з тим, окрім умов, передбачених пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, Порядок №622 передбачає додаткову умову для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, а саме: якщо до набрання чинності Законом №889-VIII не призначалася пенсія відповідно до закону.

В той же час, Закон №3723-XII та Закон №889-VIII такої умови не містять.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що положення пункту 3 Порядку №622 не відповідають положенням пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Відповідно до частини 3статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, до спірних правовідносин слід застосовувати пункт 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Отже, ні Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, ні стаття 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII особам, яким до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону №889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу".

За таких обставин, суд вважає безпідставним висновок пенсійного органу про відсутність у позивача права на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII з підстави, що за вказаним законом йому вже призначалась пенсія.

В той же час, посилання в спірному рішенні на невідповідність наданих позивачем до заяви від 13.02.2024 Довідок про складові заробітної плати вимогам Порядку №622 не визначено вищенаведеними положенням Закону №889-VІІІ підставою для відмови у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України " Про державну службу".

З огляду на викладене, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №98 від 21.02.2024 є протиправним та підлягає скасуванню, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому визначаючись щодо зобов`язальної частини позовних вимог, суд враховує наступне.

Статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить ) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

Таким чином, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень дійшов висновку зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як територіального органу ПФУ, який у порядку екстериторіальності розглядав заяву позивача, повторно розглянути заяву позивача про переведення на інший вид пенсії, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

За таких обставин, Харківський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №98 від 21.02.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2024 про переведення на інший вид пенсії, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, 61022, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна