Справа № 420/1581/24
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/1581/24
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Дата і місце ухвалення: 25.03.2024 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі № 420/1581/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про компенсацію втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням термінів його виплати,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати бездіяльність відповідача відносно не проведення компенсації втрати частини доходу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 08.01.2019 року, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період з 01.12.2015 року по 28.04.2021 року, протиправною;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 08.01.2019 року, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період з 01.12.2015 року по 28.04.2021 року;

- визнати бездіяльність відповідача відносно не проведення компенсації втрати частини доходу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 08.01.2019 року, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період з 01.12.2015 року по 10.06.2023 року, протиправною;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 08.01.2019 року, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період з 01.12.2015 року по 10.06.2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.12.2015 року по 08.01.2019 року на суму виплаченої індексації грошового забезпечення 28.04.2021 року та 10.06.2023 року на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду у справах № 420/4413/20, № 420/19954/21 у загальному розмірі 83644,45 грн. за весь час затримки виплати, а саме за період з 01.12.2015 року по 10.06.2023 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 01.12.2015 року по 08.01.2019 року у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму виплаченої індексації грошового забезпечення 28.04.2021 року та 10.06.2023 року на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду у справах № 420/4413/20, № 420/19954/21 у загальному розмірі 83644,45 грн. за весь час затримки виплати, а саме за період з 01.12.2015 року по 10.06.2023 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В поданій апеляційній скарзі апелянт зазначив, що судом першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення у справі помилково не враховано, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року по справі № 420/4413/20 Військовою частиною НОМЕР_1 28.04.2021 року було нараховано та фактично виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення в сумі 39948,26 грн., на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 року по справі № 420/19954/21 Військовою частиною НОМЕР_1 10.06.2023 року було нараховано та фактично виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення року в сумі 43696,19 грн.

Апелянт зазначає, що позивач із позовною заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів звернувся до суду 12.01.2024 року після спливу 7 місяців з дати останнього платежу здійсненого Військовою частиною НОМЕР_1 .

Апелянт вказує на те, що строк позовної давності в спорах пов`язаних із нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів визначається відповідно до приписів статті 233 КЗпП України та становить 3 місяці, а тому, судом першої інстанції було помилково не взято до уваги заперечення відповідача щодо порушення позивачем процесуальних строків встановлених законом.

Апелянт посилається на те, що з 19 липня 2022 року КЗпП України строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що з 10.06.2023 року до 12.01.2024 року, поведінка позивача щодо захисту своїх прав була пасивною, при тому, що нічого не перешкоджало позивачу звернутися до суду з адміністративним позовом у встановлені законом строки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому, не підлягають задоволенню. Представник позивача посилається на те, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати саме з моментом отримання повідомлення - відповіді про відмову у виплаті особі компенсації пов`язується початок перебігу строку звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення щодо відмови у виплаті компенсації та зобов`язання її виплатити. Представник позивача вказує, що позивач звільнений (виключений зі списків особового складу) 12.10.2023 року, до суду звернувся 11.01.2024 року, тобто, з дотриманням строку, встановленого ст. 233 КЗпП України.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється відповідачем, позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Судовими рішеннями у справах №№ 420/4413/20, 420/19954/21, які набрали законної сили, встановлено, що позивача виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення 08 січня 2019 року.

Після виключення із списків Військової частини НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за час проходження служби у цій частині.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі № 420/4413/20, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 08 січня 2019 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період служби з 01 грудня 2015 року по 08 січня 2019 року.

Як встановлено судовим рішенням у справі № 420/19954/21, яке набрало законної сили, та визнається сторонами, 28.04.2021 року на виконання рішення суду у справі № 420/4413/20 Військовою частиною НОМЕР_1 на користь позивача виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 39948,26 грн.

Вважаючи протиправними дії щодо застосування січня 2014 року в якості базового для обрахунку індексації за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, а також протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі щомісячної фіксованої індексації з 01.03.2018 року по 08.01.2019 року, позивач звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року у справі № 420/19954/21, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2014 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 08.01.2019 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.01.2019 року відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

З матеріалів справи вбачається, що 10.06.2023 року на виконання рішення суду у справі № 420/19954/21 Військовою частиною НОМЕР_1 на користь позивача виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 43696,19 грн.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення компенсації втрати частини доходу при виплаті 28.04.2021 року та 10.06.2023 року індексації грошового забезпечення за минулі періоди.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи справу, з огляду на викладене.

Згідно вимог статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-III від 19.10.2000 року (далі Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.

Статтями 3, 4, 7 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Згідно п.п. 2-5, 8 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі Порядок № 159), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

У даній справі позивач посилається на те, що на виконання судових рішень 28.04.2021 року та 10.06.2023 року відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення, однак, компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення не виплачено.

Тобто, позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення компенсації втрати частини доходу при виплаті 28.04.2021 року та 10.06.2023 року індексації грошового забезпечення за минулі періоди.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що позивачем пропущено строк звернення до суду із заявленим позовом, з огляду на викладене.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20 щодо застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ сформулював такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, тому, особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості, при цьому, така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, для залишення позовної заяви без розгляду;

г) отримання листа від органу у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку, відповідно, з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Поряд з цим, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет спору про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, колегія суддів приходить до висновку, що у даній справі підлягають також врахуванню висновки Верховного Суду, які наведені, зокрема, у постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 380/8154/23 та від 06 березня 2024 року у справі № 600/5050/23-а.

Так, у постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 380/8154/23 Верховний Суд зазначив, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

ВС вказав на те, що компенсація втрати частини доходів є компенсаційною виплатою та є складовою належної працівникові заробітної плати, а тому, спір виник у зв`язку із оплатою праці.

Верховний Суд також зазначив, що спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, проте, вказані положення КАС України не містять норми, які б регулювали порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці, такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП).

Крім того, у постанові від 06 березня 2024 року у справі № 600/5050/23-а Верховний Суд дійшов висновку, що поняття «оплата праці» і «заробітна плата», які використовуються у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір у цій справі в частині вимог стосується ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, на яку працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством (є належною працівнику заробітною платою), охоплюється застосованим у статті 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці», у зв`язку з чим, застосуванню належить тримісячний строк звернення до суду з позовом про її нарахування та стягнення (ВС застосована редакція ст. 233 КЗпП України на момент звернення до суду у липні 2023 року).

Так, згідно ст. 233 КЗпП України, в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022 року, який набрав чинності 19.07.2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, з 19.07.2022 року строк звернення до суду щодо оплати праці обмежується тримісячним строком.

Враховуючи наведені висновки Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 380/8154/23, від 06 березня 2024 року у справі № 600/5050/23-а, від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20, колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах для обчислення строку звернення до суду про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення підлягають застосуванню положення ст. 233 КЗпП України, тобто, тримісячний строк, який починає свій перебіг з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, яким слід вважати перший день наступного місяця після виплати індексації грошового забезпечення.

При цьому, також необхідно враховувати вимоги п. 1 Прикінцевих положень КЗпП України, в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02.04.2020 року, згідно якого, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, установлено з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на всій території України карантин.

Дію карантину, встановленого вказаною Постановою, неодноразово продовжено на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Застосовуючи наведені висновки ВС та норми чинного законодавства на час виникнення спірних правовідносин до обставин даної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Сторонами у справі визнається, що позивача виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 з 08 січня 2019 року.

Виплату індексації грошового забезпечення за 2015-2019 р.р. здійснено на виконання судових рішень 28.04.2021 року та 10.06.2023 року.

З огляду на викладене, а також враховуючи дію карантину, у позивача з 01 липня 2023 року розпочався тримісячний строк звернення до суду із даним позовом, з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості за попередні періоди та після закінчення карантину.

Проте, із позовом щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення 28.04.2021 року та 10.06.2023 року компенсації втрати частини доходу при виплаті індексації за минулі періоди позивач звернувся 11.01.2024 року, тобто, з пропуском наведеного строку звернення до суду.

Статтею 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця обставина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

До суду першої інстанції відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

У відповідь на відзив представником позивача зазначено, що позов поданий в тримісячний строк з дня звільнення.

Проте, такі доводи представника позивача колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивача виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 з 08 січня 2019 року, а проходження позивачем військової служби в інших військових частинах та звільнення/виключення з цих частин не може продовжувати строк звернення до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , з якої позивача виключено ще у січні 2019 року.

Також, у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача посилається на аналогічні обставини щодо звільнення позивача (виключення зі списків особового складу) 12.10.2023 року, які не можуть бути прийняті до уваги за наведених вище обставин щодо виключення позивача зі списків Військової частини НОМЕР_1 з 08 січня 2019 року.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує на те, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати саме з моментом отримання повідомлення - відповіді про відмову у виплаті особі компенсації пов`язується початок перебігу строку звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення щодо відмови у виплаті компенсації та зобов`язання її виплатити.

Однак, наведені доводи представника позивача також є необґрунтованими, з огляду на викладене.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даній справі позивач не оскаржує будь-яку відмову в письмовому вигляді щодо виплати компенсації втрати частини доходу.

Позивач просить визнати протиправною саме бездіяльність відповідача щодо не проведення компенсації втрати частини доходу при виплаті 28.04.2021 року та 10.06.2023 року індексації грошового забезпечення за минулі періоди.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до суду із даним позовом позивач не подавав заяву до відповідача про виплату компенсації втрати частини доходу.

До матеріалів справи представником позивача залучено копію заяви до відповідача про виплату компенсації втрати частини доходу, яка датована 22.01.2024 року, а позов у цій справі поданий 11.01.2024 року.

Крім того, доказів щодо направлення саме цієї заяви відповідачу та щодо її отримання відповідачем до суду не надано.

Тобто, відмова у задоволенні вказаної заяви не була підставою для подання даного позову.

Більш того, враховуючи висновки Верховного Суду в постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20 щодо застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ, отримання листа від органу у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку, відповідно, з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду, а з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг строку звернення з позовом до суду.

ВС в постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20 наголосив, що звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, для залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, доводи відзиву на апеляційну скаргу є необґрунтованими та суперечать висновкам Верховного Суду.

Інших доводів щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду останнім не надано.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду та останнім не наведено і судом не встановлено будь-яких поважних причин пропуску такого строку, а також враховуючи, що в суді першої інстанції відповідачем ставилось питання щодо залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, а представником позивача надавались аргументи щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, які, як вірно визначено апелянтом, помилково не оцінені судом першої інстанції та оцінка цим доводам надана судом апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування судом апеляційної інстанції ст.ст. 123, 240 КАС України і залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних причин.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення підлягає скасуванню із залишенням без розгляду заявленого позову у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 123, 240, 262, 263, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про компенсацію втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням термінів його виплати залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді А.Г. Федусик О.А. Шевчук