Справа № 160/19993/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/19993/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обслуговування

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року (головуючий суддя Калугіна Н.Є.)

у справі №160/19993/23

за позовом ОСОБА_1

до 46 комендатури охорони та обслуговування

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 46 комендатури охорони та обслуговування, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність 46 комендатура охорони та обслуговування щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату сум індексації грошового забезпечення за період з 04.06.2016 по 01.03.2018 року;

- зобов`язати 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати, а саме за період з 04.06.2016 року по день фактичної виплати індексації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка перебуває на грошовому забезпеченні у 46 комендатурі охорони та обслуговування. Наказом від 05.11.2021 №249 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Після звільнення зі служби з позивачем не проведено остаточного розрахунку, а саме: не виплачена індексація грошового забезпечення за період з 04.06.2016 по 01.03.2018. Разом з цим, 29.06.2022 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/26255/21 відповідачем виплачена індексація грошового забезпечення у розмірі 4429,82 грн, а 01.07.2023 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/9245/22 відповідачем виплачена індексація грошового забезпечення у розмірі 65 883,91 грн. Позивач вважає, що оскільки індексація грошового забезпечення є складовою заробітної плати, тому, враховуючи факт несвоєчасної виплати йому сум індексації грошового забезпечення, він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Порядку №159.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність 46 комендатури охорони та обслуговування щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату сум індексації грошового забезпечення за період з 04.06.2016 по 01.03.2018.

Зобов`язано 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати, а саме за період з 04.06.2016 по 01.03.2018.

Суд першої інстанції виходив із встановлених обставин справи, які свідчать, що позивачу несвоєчасно було виплачено суму індексації грошового забезпечення, тому останній має право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення), у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 04.06.2016 по 01.03.2018.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції було безпідставно визначено кінцевою датою по яку потрібно нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати, а саме за період з 04.06.2016 по 01.03.2018, оскільки перерахунок та виплата індексації грошового забезпечення за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 по справі №160/9245/22 відбулися лише 01.07.2023 в сумі 65 883,91 грн, а тому нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати слід здійснити за період з 04.06.2016 по день фактичної виплати індексації, тобто по 01.07.2023.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скаржник в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, особа набуває право на компенсацію у разі неотримання грошового доходу, право на яке не оспорюється, а розмір такої компенсації залежить від розміру невчасно виплаченого доходу. В даному випадку, звільнення з військової служби відбулося без будь-яких зауважень з боку ОСОБА_1 та спорів щодо сум, тому позовна вимога щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за період з 04.06.2016 по 01.03.2018 є необґрунтованою.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Відповідно до Витягу з Наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №249 від 05.11.2021 підполковник ОСОБА_1 , старший офіцер відділення планування оборонних ресурсів штабу, звільнений наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 28.10.2021 №676 з військової служби у запас, вважається таким, що з 05.11.2021 справи та посаду здав. З 05 листопада 2021 року позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Військова частина НОМЕР_1 , у період проходження позивачем служби, перебувала на грошовому забезпеченні 46 комендатури охорони та обслуговування, про що свідчать довідки про нараховані та виплачені суми основних, додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

ОСОБА_1 , з`ясувавши після звільнення зі служби у Військовій частині НОМЕР_1 , що йому не нарахована та не виплачена індексація грошового забезпечення за період з 04.06.2016 по 01.03.2018, звернувся до суду із позовом щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року по справі №160/26255/21, яке набрало законної сили 21.04.2022, визнано протиправною бездіяльність 46 комендатури охорони та обслуговування щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04.06.2016 по 01.03.2018. Зобов`язано 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.06.2016 по 01.03.2018.

На виконання вищевказаного рішення 29.06.2022 на банківський рахунок позивача була нарахована сума індексації грошового забезпечення у розмірі 4429,82 грн, що підтверджується випискою про надходження за банківською карткою та не заперечується учасниками справи.

Рішенням Дніпропетровського оружного адміністративного суду від 30.09.2022 по справі №160/9245/22, яке набрало законної сили 08.12.2022, визнано протиправними дії 46 комендатури охорони та обслуговування щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04.06.2016 року по 01.03.2018 рік, враховуючи базовий місяць січень 2016 року. Зобов`язано 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.06.2016 року по 01.03.2018 рік, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням виплаченої суми.

На виконання вищевказаного рішення 01.07.2023 на банківський рахунок позивача була нарахована сума індексації грошового забезпечення у розмірі 65 883,91 грн, що підтверджується випискою про надходження за банківською карткою та не заперечується учасниками справи.

05.07.2023 позивач звернувся до 46 комендатури охорони та обслуговування зі зверненням, в якому останній просив нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати, а саме за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації його грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у цій справі.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі Порядок №159).

Відповідно до ст. 1 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону №2050-ІІІ передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в розумінні ст. 2 Закону №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, сума індексації грошових доходів громадян.

Відповідно до ст. 3 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з ст. 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Вказане кореспондується також з нормами Порядку №159.

Отже, з положень Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до чинного законодавства.

Так, Верховний Суд вже викладав правові висновки щодо застосування норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ, зокрема у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19.

Ухвалюючи постанову у справі №240/11882/19 Верховний Суд виходив із аналізу норм Закону №2050-ІІІ, відповідно до статті 2 якого компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - «компенсація») провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз вищенаведених норм, за позицією Верховного Суду у вказаній справі дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013.

У справі №240/11882/19 Верховний Суд зауважив, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

З покликанням на аналогічні висновки, сформульовані у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17, Верховний Суд у справі №240/11882/19 висновував, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Застосовуючи цей висновок у справі №240/11882/19, з урахуванням наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений період у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, Верховний Суд дійшов висновку, що така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Такої правової позиції дотримувався і Верховний Суд у справах №120/9475/21-а (постанова від 29.03.2023), №620/7687/21 (постанова від 21.03.2023).

Враховуючи зазначені правові позиції Верховного Суду, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на виплату компенсації втрати частини доходів, оскільки матеріалами справи підтверджуються обставини несвоєчасної виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції зобов`язуючи 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації, неправильно визначив період затримки виплати індексації грошового забезпечення, зазначивши період з 04.06.2016 по 01.03.2018, у той час як з матеріалів справи слідує, що індексація грошового забезпечення фактично виплачена позивачу у повному обсязі лише 01.07.2023.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову, однак дійшов помилкового висновку при визначенні періоду затримки виплати індексації грошового забезпечення, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для часткового скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 46 комендатури охорони та обслуговування залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року у справі №160/19993/23 скасувати в частині зобов`язання 46 комендатури охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати, а саме за період з 04.06.2016 по 01.03.2018, прийняти нове рішення в цій частині.

Зобов`язати 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за період з 04.06.2016 по 01.03.2018 за весь час затримки виплати, а саме за період з 04.06.2016 по день фактичної виплати індексації.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року у справі №160/19993/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко