Справа № 260/271/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/271/24 пров. № А/857/12831/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

за участю секретаря Кулабухової М.М.,

представника відповідача Яблонський О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року (ухвалене головуючим Гаврилко С.Є. о 09 год. 43 хв. у м. Ужгород, повне судове рішення складено 13 травня 2024 року) у справі 260/271/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила:

визнати протиправним та скасувати Наказ ГУНП в Закарпатській області № 3191 від 29.12.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУН ГУНП в Закарпатській області капітан поліції Яну Варваринець»;

поновити капітана поліції ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУН ГУНП в Закарпатській області.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що відповідачем протиправно було притягнено її до дисциплінарної відповідальності. Позивач вважає її притягнення до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади необґрунтованим, здійсненим без відповідних на те правових підстав та таким, що не відповідає фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства, нічим не підтвердженим. Також зазначає про порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування, що в свою чергу впливає на протиправність оскаржуваного рішення відповідача.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що з аналіз позову та пояснень, наданих позивачем під час службового розслідування, дає змогу суду резюмувати, що позивачем під час спірного випадку працівникам Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» було лише повідомлено мету прибуття та у зв`язку з цим надано лише посвідчення поліцейського та відношення, яке нею було підготовлене. Жодних документів, визначених Розділом IV Глави 4 пункту 3 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, позивачем надано не було.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що на час проведення службового розслідування дисциплінарній комісії було достеменно відомі не тільки підстави прибуття ОСОБА_1 до установи виконання рішень. А також і про перелік вчинених нею дій, спрямованих на проведення ідентифікації її особи та підтвердження її повноважень в ДУ «Закарпатська УВР №9».

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, явку уповноваженої особи не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що на момент звільнення позивача з посади, така перебувала на службі в органах Національної поліції на посаді старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУН ГУНП в Закарпатській області капітан поліції.

На підставі листа начальника державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 від 28.11.2023, наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 11.12.2023 № 3013 було призначено службове розслідування щодо неправомірних дій старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 (а.с.а.с. 65, 66).

Наказом ГУНП в Закарпатській області від 25.12.2023 за № 3209 строк службового розслідування було продовжено (а.с. 23).

За результатами проведеного службового розслідування 29.12.2023 складено висновок, у якому зазначено, що 21.11.2023 старша слідча слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції Яна Варваринець прибула до установи для проведення слідчих процесуальних дій в межах кримінального провадження № 0002285 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 185 частиною 4 КК України відносно ОСОБА_5 . З моменту її приходу до установи, вказана слідча вступила у словесний конфлікт з молодшим інспектором відділу режиму охорони, який в той момент ніс службу на контрольно-пропускному пункті установи (далі - КПП), де вона в зухвалій формі вимагала запустити її на режимну територію. Не зважаючи на те, що молодший інспектор відділу режиму і охорони, який ніс службу на КПП повідомив, що слідчі кімнати в установі зайняті іншими особами (адвокатами, прокурорами, слідчими), в яких проводились процесуальні дії з іншими ув`язненими, старша слідча Яна Варваринець надалі зухвало вимагала її впустити для проведення слідчих процесуальних дій. В подальшому, молодшим інспектором відділу режиму і охорони прийнято рішення щодо виклику працівника відділу контролю за виконанням судових рішень для роз`яснення старшій слідчій підстав, порядку заходу на режимну територію установи для проведення слідчих процесуальних дій та наданні відповідних процесуальних документів. Однак, остання вступила в словесний конфлікт з працівником відділу контролю за виконанням судових рішень, тобто, на законне прохання працівників відділу контролю за виконанням судових рішень про надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), в якому зазначений факт про те, що старша слідча Яна Варваринець дійсно являться слідчим у кримінальному провадженні №0002285 та надання витягу до запиту для проведення слідчих процесуальних дій, остання зухвало та безтактно виразила своє невдоволення діями працівника відділу контролю за виконанням судових рішень, нехтуючи нормами професійної етики працівника правоохоронного органу та повідомила, що вона не зобов`язана надавати додаткові документи, так як вона являється старшою слідчою у кримінальному провадженні та її мають запустити для проведення слідчих дій з арештованим виключно по запиту без надання будь-яких інших документів. В процесі словесної перепалки, вказана слідча вимагала зустрічі з керівництвом установи, на що заступником начальника УВП з режиму і охорони та оперативної роботи ОСОБА_6 проведено роз`яснювальну бесіду з старшою слідчою ОСОБА_7 , щодо порядку проведення слідчих процесуальних дій в межах установи та порядком надання процесуальних документів в межах кримінального провадження. В ході службового розслідування опитано старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 яка пояснила, що відомості, які зазначені в листі керівника державної установі «Закарпатської установи виконання покарань (№ 9)» про факт можливої нетактовної та зухвалої поведінки з працівниками даної установи - містять недостовірну інформацію, даний факт слідча заперечила пояснила тим, що працівниками Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» факт її неправомірної поведінки видуманий та нічим не підтверджений. В ході службового розслідування опитано фахівця відділу контролю за виконанням судових рішень Закарпатського УВП № 9 ОСОБА_8 , яка підтвердила факт 21.11.2023 неправомірної, нетактовної, зухвалої поведінки, недотримання норм професійної етики поліцейського, у вказаній установі старшим слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_4 . При цьому на вимогу, згідно інструкції установи, надати підтверджуючі документи, про те що дана слідча має право провидити слідчі процесуальні дії з арештованим, остання зухвало відмовилась надавати такі документи, у нетактовній формі вимагала прийому керівництвом установи. Аналогічні пояснення надав заступник начальника державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» ОСОБА_6 щодо зухвалої поведінки в державній установі старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 . Опитаний керівник слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції Іван Розман пояснив, що старша слідча СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Я. Варваринець не в повній мірі виконує свої службові обов`язки, авторитетом серед колективу не користується, вказівки виконує не вчасно. Наявні випадки щодо нетактовності при спілкуванні з колегами та громадянами, за що притягалася до відповідальності. Про ситуацію, яка склалась в державній установі виконання покарань № 9, стало відомо від самої слідчої, яка в телефонному режимі повідомила про те, що в неї виникла словесна суперечка з працівниками вказаної установи, однак на даний час конфлікт вичерпано. В подальшому про випадок, який трапився із старшою слідчою ОСОБА_9 21.11.2023 стало відомо від керівника державної установи виконання покарань № 9. Отже, службовим розслідуванням встановлено, що позивачка під час виконання своїх службових повноважень вступила в словесний конфлікт з працівниками УВП № 9, вимагаючи в зухвалій формі запустити її на режимну територію, у зв`язку з цим порушила вимоги закону та загальновизнаних етичних норм поведінки (а.с.а.с.28-33).

Вказаним висновком запропоновано застосувати до старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 , відповідно до статті 13 частини 3 пункту 6 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення звільнення із займаної посади.

Наказом ГУНП в Закарпатській області № 3191 від 29.12.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 » за порушення службової дисципліни, вимог статті 1 частини 3 пункту 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VII, статті 18 частини 1 підпункту 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІІ, вимог Розділу II частини 1 пунктів 7, 8, 9, частини 1 пунктів 1, 2 та частини 3 Розділу IV «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, та статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», що виразилось у нехтуванні виконання функцій держави, під час виконання своїх службових повноважень, недодержання вимоги закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, не ввічливе ставлення, старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області до капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до статті 13 частини 3 пункту 6 Дисциплінарного статуту Національної поліції України застосовано такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення із займаної посади (а.с.а.с. 34, 35).

Позивач вважаючи спірний наказ протиправним, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадянам згідно з ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Загальні правові засади і гарантії здійснення громадянами України свого конституційного права на працю визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону № 580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у ст. 47 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 18 цього ж Закону, визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до 19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Законом України «Про Дисциплінарний Статут Національної поліції України» (далі - Закон № 2337-VIII).

В розумінні ч. 1 ст. 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 2 цієї статті службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

За ч. 3 ст. 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно ст. 12 Закону № 2337-VIII дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом (ч. 3 ст. 11 Закону № 2337-VIII).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Закону № 2337-VIII).

Враховуючи зазначені вище приписи можна дійти висновку, що недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватись заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів Національної поліції.

Відповідно до розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Абзацами першим, другим пункту 1, шостим пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Тобто, законодавством встановлено підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку та недотримання поліцейським зазначених вище вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Згідно з ст. 14 Закону № 2337-VIII службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 16 Закону № 2337-VIII).

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону № 2337-VIII під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Звільнення поліцейського із служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок №893).

Розділом ІІ Порядку № 893 визначено підстави для проведення службового розслідування.

Так, відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 893 підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктами 2, 4, 5 Розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення. В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні. У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до супровідного листа від 02.02.2024 за № 133/106/11-2024, відповідачем направлено суду: «для огляду та повернення за минуванням потреби» матеріали службового розслідування за відомостями викладеними у зверненні Державної установи «Закарпатської установи виконання покарань (№ 9)». Зазначений супровідний лист приєднаний до адміністративної справи (а.с. 64).

Судом першої інстанції оглядаючи оригінали матеріалів службового розслідування встановлено, що 16.01.2024 позивач була ознайомлена з матеріалами службового розслідування про що власноручно склала заяву проставивши при цьому й годину ознайомлення 16:38 год.. що не заперечується апелянтом

Крім того, звертаючись до суду з позовом позивач, крім іншого, вказала на те, що у січні 2024 року вона була ознайомлена із висновком дисциплінарної комісії від 29.12.2023, наказом № 3191 від 29 грудня 2023 року та поясненнями опитуваних працівників.

Також зазначаючи обставини, які мали місце 21.11.2023, позивач вказала, що 21.11.2023, з метою виконання доручення прокурора Ужгородської окружної прокурори від 21.11.2023 у кримінальному провадженні №0002285, прибула до ДУ «Закарпатська УВР № 9» з метою вчинення процесуальних дій. Зазначає, що 21.11.2023 при спілкуванні з молодшим інспектором відділу режиму охорони (КПП) ДУ «Закарпатська УВР № 9», повідомила свою особу, пред`явила посвідчення, мету прибуття. Також при спілкуванні з працівником відділу контролю за виконанням судових рішень ОСОБА_10 , повідомила свою посаду, пред`явила посвідчення, оголосила мету та підстави прибуття до ДУ «Закарпатська УВР № 9». Проте, ОСОБА_11 відмовила в отриманні доступу до матеріалів, посилаючись на відсутність витягу з ЄРДР №0002285. На вимогу позивача викликано керівництво ДУ «Закарпатська УВР № 9». При спілкуванні заступник начальника ОСОБА_12 підтримав позицію своєї підлеглої, просив надати Витяг з ЄРДР, з метою підтвердження повноважень у кримінальному провадженні № 0002285.

Надаючи пояснення під час службового розслідування позивач, окрім іншого, зазначала, що для входу в УВП № 9 нею було підготовлено відношення з її підписом та печаткою Ужгородського РУП. 21 листопада 2023 року прийшовши в УВП № 9 пред`явила службовим особам посвідчення поліцейського та відношення. Однак її відмовилися пропускати. В подальшому від позивача вимагали витяг з ЄРДР кримінального провадження з метою переконатися в повноваженнях позивача як слідчого в кримінальному процесі (а.с.а.с. 23-25).

Відповідно до Розділу IV Глави 4 пункту 3 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 16.06.2019 за № 1769/5 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18.06.2019 за № 633/33604, у адміністрації, зокрема, СІЗО, існує обов`язок щодо: надання приміщення; доставляння у зазначене приміщення ув`язненого або засудженого та забезпечення його охорони; забезпечення допуску у СІЗО осіб, які залучаються для участі в слідчих діях; вручення або ознайомлення з необхідними документами ув`язненого або засудженого; забезпечення присутності персоналу СІЗО під час проведення обшуку, виїмки, накладення арешту на майно ув`язненого або засудженого, що зберігається на складі СІЗО або знаходиться в його особистому користуванні лише на підставі та на виконання певних документів, а саме: постанови, письмового доручення слідчого, прокурора або слідчого судді (суду) для здійснення кримінального провадження.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що аналіз позову та пояснень, наданих позивачем під час службового розслідування, дає змогу резюмувати, що позивачем під час спірного випадку працівникам Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» було лише повідомлено мету прибуття та у зв`язку з цим надано лише посвідчення поліцейського та відношення, яке нею було підготовлене. Жодних документів, визначених Розділом IV Глави 4 пункту 3 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, позивачем надано не було.

Позивачем, разом з позовом, було надано суду копію доручення від 21.11.2023, відповідно до якого прокурор Ужгородської окружної прокуратури Вікторія Попович доручає позивачеві у встановлено КПК України порядку здійснити певні процесуальні дії (а.с. 17).

Відповідно до Розділу III пункту 3 абзацу 3 Порядку № 893, у поліцейського щодо якого проводиться службове розслідування існує обов`язок сприяння проведенню службового розслідування. Таким чином завдяки діям і самого поліцейського досягається мета такого службового розслідування.

У суду відсутні докази, які свідчать про те, що позивачем надавалося зазначене вище доручення комісії під час службового розслідування, що могло б вплинути на оцінку поведінки позивача.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що конфліктна ситуація виникла внаслідок поведінки позивача, а саме внаслідок не надання позивачем під час відвідування Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» документів, які зазначені у Розділі IV Глави 4 пункті 3 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України. При цьому вимоги працівників Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» надати документи на підтвердження повноважень носили легітимний характер. Судом також зазначається, що витяг ЄРДР не є документом який в розумінні Розділу IV Глави 4 пункту 3 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, надають слідчому доступ для проведення слідчих дій, зокрема, в Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)». Однак, як вказувалося вище й інших документів позивачем не було надано. Таким чином, суд погоджується з оцінкою дій позивача як зухвалими, оскільки позивач намагався потрапити до Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» без надання відповідних документів, які зазначені у Розділі IV Глави 4 пункті 3 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України. Про зухвалість у поведінці позивача може свідчити й те, що остання вимагала виклику керівництва ДУ «Закарпатська УВР № 9» (про що вказала у позові) з приводу потрапити в установу і також не надала повноважних документів, передбачених у зазначених вище Правилах.

Визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєних проступків та особи порушника, начальник ГУНП в Закарпатській області може застосувати до нього стягнення у межах компетенції, виходячи із обставин справи.

Як встановив суду першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно інформації, що отримана від Управління кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатській області, та яка надана суду позивачем (а.с. 18) до капітана поліції ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни за період несення служби на посадах Ужгородського РУП ГУНП з 2019 року по 2023 рік включно, за порушення службової дисципліни застосовано 6 дисциплінарних стягнень. Зокрема, останнє стягнення, що було застосоване до позивача, та яке передувало спірному випадку, мало місце 19.06.2023 відповідно до наказу № 1462, а саме за відсутність стриманості та доброзичливості по відношенню до інших працівників поліції, неналежний контроль за власною поведінкою, запізненням на роботу до позивача було застосоване стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

У відповідності до інформації про індивідуально-психологічні риси та якості працівника Ужгородського РУП ГУНП, яка надана відповідачем та міститься в матеріалах службового розслідування, результати психологічного супроводження службової діяльності ОСОБА_1 та проведення періодичних діагностик (в тому числі, - експрес - діагностик та вивчень експертних оцінок) надають можливість виокремити наявність у ОСОБА_1 таких індивідуально - психологічних якостей та рис, як: низький рівень відповідальності та дисциплінованості, нестійкість уваги та непослідовність у діях і висловлюваннях (схильна приймати рішення необдумано та імпульсивно). Здатна перекладати відповідальність за власне життя на зовнішні обставини, у своїх невдачах, як правило, звинувачує інших. Не схильна докладати зусиль для якісного виконання завдань, орієнтована на швидкість, а не на якість роботи. Поведінка ОСОБА_1 у екстремальних ситуаціях, пов`язаних з психоемоційними навантаженнями, характеризується імпульсивністю, схильністю до агресивних, загрозливих висловлювань або дій у прямій чи непрямій формах. У груповій діяльності вона не прагне докладати зусиль для виконання спільних завдань, а більше схильна діяти відсторонено. У комунікативній взаємодії не прагне проявляти гнучкість і толерантність, демонструючи при цьому недовіру, настороженість, ворожість і підозрілість. Їй притаманні егоцентричний стиль поведінки, відсутність здатності до емпатії (співпереживання) та тенденцій до самоаналізу. Також зазначено, що за результатами проведеного 29.05.2023 вивчення стану соціально-психологічного клімату та визначення соціометричного статусу ОСОБА_1 в колективі Ужгородського РУП ГУНП (доповідна записка на ім`я начальника ГУНП від 02.06.2023 за № 1267/106/2-2023) було встановлено, що вона не користується достатнім рівнем довіри і авторитету, поліцейські не особливо прагнуть нести спільно з нею службу, оскільки вважають її ненадійною колегою, яка схильна поводитися неадекватно та неетично у напружених ситуаціях службової діяльності (а.с. 68).

Відповідно до службової характеристики, яка надана відповідачем та міститься в матеріалах службового розслідування, позивач за період несення служби остання зарекомендувала себе неординарним працівником. У роботі вміє виділяти головне і сконцентровувати свої зусилля на його вирішенні. Здатна швидко аналізувати оперативну обстановку, однак, не завжди приймає правильні рішення. На критику в свою адресу реагує не завжди правильно, не завжди дотримується правил етичної поведінки поліцейських та субординації, схильна до суперечок, допускає некоректні висловлювання по відношення до громадян та колег. Також в службовій характеристиці зазначено, що ОСОБА_1 систематично допускає порушення службової дисципліни. За характером імпульсивна, повагою колег не користується (а.с. 67).

Оскільки наказом ГУНП від 19.06.2023 № 1462, за порушення службової дисципліни, відсутністю стриманості та доброзичливості по відношенню до інших працівників поліції, неналежний контроль за власною поведінкою, запізнення на роботу, відносно ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність і такий наказ був діючим на момент вчинення дисциплінарного проступку та діяв на момент проведення службового розслідування, тому такий наказ було враховано, як обставину, яка обтяжує відповідальність поліцейського.

Таким чином, судом резюмується, що обираючи до позивача вид дисциплінарного стягнення відповідачем дотримано вимоги статті 19 Дисциплінарного статуту, зокрема щодо врахування особи порушника, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Також, вірно зазначено у відзиві на апеляційну скаргу, що безпідставно у вказаних правовідносинах, апелянт застосовує положення «Порядоку проходження комплексного медичного огляду (диспансеризації) поліцейськими» затверджений наказом МВС України 10.12.2015 № 1561, та постанови КМУ 27.09.2000 № 1465 « Про затвердження Порядку проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і переліку медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих».

Вказані вище норми регулюють проходження медичного огляду, обов`язковий періодичний психіатричний огляд, що проводиться лікарями-психіатрами закладів охорони здоров`я МВС, для визначення придатності поліцейського до служби за станом здоров`я. В свою чергу, при проведенні службового розслідування надавалась оцінка професійно - кваліфікаційним якостям особи порушника, індивідуально-психологічній характеристиці ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене вище, апеляційний вважає, що наказ про звільнення позивача зі служби в поліції є правомірним і таким, який ґрунтується на основі достовірних та належних доказів про порушення позивачем службової дисципліни, яке має наслідком звільнення зі служби, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відтак, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року у справі 260/271/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 12 липня 2024 року