Справа № 520/4827/24
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 липня 2024 року № 520/4827/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області () про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017. Зобов`язати ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток у кількості: за 2015 рік 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 30 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 138 діб.

зобов`язати ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток у кількості: за 2015 рік 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 30 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 138 діб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 07.11.2015 ОСОБА_1 , як прибула з Міністерства Внутрішніх справ, в порядку пункту 9 розділу XV Закону України «Про Національну поліцію», прийнято на службу до Головного управління національної поліції в Харківській області (Далі - ГУНП в Харківській області) на посаду старшого інженера з інформаційної підтримки відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області (назва посади та органу поліції станом на день звільнення). 14.06.2022 на підставі наказу №289о/с від 14.06.2022 ОСОБА_1 звільнена зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» без виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 по 03.06.2022. Проте під час звільнення з позивачкою не проведено розрахунку у повному обсязі.

Відповідач надав до суду відзив, відповідно до якого вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню Відповідач зазначив, що ОСОБА_1 прийнято на службу 07.11.2015 в Національну поліцію, що є новоствореним органом і для всіх її працівників вперше визначено посадові оклади з листопада 2015 року, отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем встановлення посадових окладів - грудень 2015 року. В квітні місяці 2016 року індекс споживчих цін перевищив поріг індексації понад 103% та склав 105,79%, а тому у позивача виникло право на індексацію в місяці, що настає за місяцем, у якому опубліковано цей індекс в червні 2016 року. Однак, з метою проведення індексації грошового забезпечення поліцейських, постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 (далі - Постанова 782) були внесені зміни до пункту 2 Порядку № 1078, а саме доповнено абзац п`ятий такою категорією осіб як поліцейські (індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, а саме грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби). Вказана Постанова (Постанова № 782) не містила пряму вказівку на проведення індексації грошового забезпечення нової категорії осіб, в нашому випадку поліцейських, за період з 07.11.2015 по 31.10.2017. У зв`язку з вищевказаним, індексація грошового забезпечення поліцейських стала проводитись лише з листопада 2017 року, тобто після внесення змін до Порядку № 1078. Відповідно до постанови КМУ від 18.10.2017 № 782 з метою проведення індексації грошового забезпечення поліцейським, внесені зміни до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, доповнено абзац п`ятий такою категорією осіб як поліцейські, тому нарахування індексації розпочато з 01.11.2017. Згідно з інформацією, наданою УФЗБО ГУНП в Харківській області індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 не проводилась.

Щодо не здійснення виплати при звільненні позивачки грошової компенсації за невикористані відпустки за 2015 -2020 роки та за 2022 рік відповідач зазначив, що зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01.05.2022, виключають можливість субсидіарного застосування загальних норм трудового законодавства та інших загальних законів до регулювання порядку проходження та припинення служби поліцейськими, отже повинні застосовуватися тільки норми, що встановлені Законом № 580-VІІІ, положеннями якого не передбачені умови та підстави виплати поліцейському грошової компенсації за невикористані дні щорічних чергових відпусток не у році звільнення зі служби в поліції та за не одержані додаткові відпустки. Що стосується вимоги позивачки про визнання протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області, щодо не здійснення виплати грошової компенсації за 2022 рік - 30 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, відповідач зазначив у відзиві, що Наказом ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 № 289 о/с, ОСОБА_1 була звільнена зі служби в поліції з 14.06.2022 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення (п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VІІІ). Наказом ГУНП в Харківській області від 01.02.2023 № 72 о/с пункт наказу ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 № 289 о/с в частині звільнення за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VІІІ ОСОБА_1 доповнено таким змістом: з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 по 14.06.2022 у кількості 19 діб. Відповідно до листа управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області від 11.03.2024 № 519/119-29/01-2024 встановлено, що компенсація за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 по 14.06.2022 у кількості 19 діб буде нарахована та виплачена у березні 2024 року. Враховуючи зазначене, відповідач просить суд взяти до уваги, що дана компенсація буде нарахована та виплачена у березні місяці 2024 року, та в свою чергу відповідач зобов`язується після нарахування та виплати компенсації ОСОБА_1 за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 по 14.06.2022 у кількості 19 діб, надати підтверджуючий доказ.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, в період з 07 листопада 2015 року по 14 червня 2022 року, проходила службу в Національній поліції України та у відповідності до Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14 червня 2022 року № 289 о/с звільнена згідно із п. 6 ч. 1 ст. 77 законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII.

З метою отримання інформації про суми, належні (виплачені) ОСОБА_1 під час проходження служби та при звільненні, позивач 27.12.2023 звернулася із відповідними заявами до ГУНП в Харківській області.

Листом ГУНП в Харківській області від 30.01.2024 за вихідним №286азвс/119-12/01-2024 направлено довідки від 26.01.2024 №№ 65-72 про нараховане та виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 07.11.2015 по 14.06.2022 та надано роз`яснення щодо зроблених їй виплат. Вивченням наданої інформації встановлено, що в порушення вимог чинного законодавства ГУНП в Харківській області допущено протиправну бездіяльність, яка виразилась у не встановленні, не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 під час проходження нею служби в поліції грошового забезпечення в повному обсязі, а саме індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Згідно із довідкою, направленою на адресу представника позивача листом від 03.01.2024 за вихідним № 286азвс/119-12/01-2024 ОСОБА_1 під час проходження служби в ГУНП в Харківській області з 07.11.2015 по 14.06.2022 не використала у повному обсязі щорічні оплачувані основні та додаткові відпустки у кількості: за 2015 рік - 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 30 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 138 діб. Під час звільнення ОСОБА_1 не отримала компенсацію за невикористані частини щорічних оплачуваних основних та додаткових відпусток. Щорічну оплачувану основну та додаткову відпустки за 2022 рік не використала (45 діб). Щорічні оплачувані основні та додаткові відпустки за 2019 та 2021 роки використала у повному обсязі.

05.02.2024 року представник позивача звернувся до ГУ НП в Харківській області з адвокатським запитом (№023/24) щодо індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та компенсації за невикористані частини щорічних відпусток за період з 07.11.2015 по 14.06.2022 у загальній кількості 138 діб, що не заперечується відповідачем.

Листом від 16.02.2024 року №21аз/119/04/29-2024 ГУ НП в Харківській області повідомило представника позивача, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 31.10.20147 у відповідності до законодавства не підлягало індексації. Відповідно до постанови КМУ від 18.10.2017 №782, з метою проведення індексації грошового забезпечення поліцейських, були внесені зміни до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, доповнено абзац п`ятий такою категорією осіб як поліцейські, у зв`язку з цим нарахування індексації розпочато з 01.11.2017 року. Згідно з інформацією, яка надійшла з УКЗ ГУНП в Харківській області, під час проходження служби ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 14.06.2022: невикористана частина щорічної відпустки за 2015 рік 03 доби; невикористана частина щорічної відпустки за 2016 рік 30 діб основної та 12 діб додаткової відпустки; невикористана частина за 2017 рік 06 діб основної та 13 діб додаткової відпустки; невикористана частина щорічної відпустки за 2018 рік 09 діб додаткової відпустки; невикористана частина щорічної відпустки за 2020 рік 05 діб основної та 15 діб додаткової відпустки; щорічні оплачувані основні та додаткові відпустки за 2019 та 2021 роки використала у повному обсязі. При звільненні отримала грошову компенсацію за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 по 14.06.2022 у кількості 19 діб (зміни наказом ГУНП в Харківській області від 01.02.2023 №72 о/с до наказу ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 №289 о/с). Одночасно повідомлено, що в ГУНП в Харківській області відсутня інформація щодо наявності у ОСОБА_1 підстав для отримання додаткової оплачуваної відпустки згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та наказу МВС України №260-2016, які діяли на час звільнення ОСОБА_1 , нарахування та виплата компенсації за попередні роки невикористаних відпусток, не передбачена.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Щодо нарахування та виплати індексації суд зазначає наступне.

За унормуванням статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

В ст. 2 Закону № 1282 встановлено: індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 5 Закону № 1282).Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

За змістом частини 2 статті 6 Закону № 1282 порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 17 липня 2003 року № 1078 КМУ затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок № 1078).

Порядок № 1078 обумовлює правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі; допомога по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей (п. 2 Порядку).

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку № 1078).

Приписами п. 6 Порядку № 1078 занотовано: виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин. При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року № 17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно частини 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Оскільки право на індексацію грошового забезпечення позивача, передбаченого Законами України "Про індексацію грошових доходів населення" і "Про Національну поліцію" порушено, воно підлягає відновленню в судовому порядку.

Таким чином, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 р.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі №160/35/20.

Посилання відповідача на те, що право на індексацію грошового забезпечення виникло після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №782 від 18.10.2017, суд відхиляє також з підстав наведених у постанові Верховного Суду по справі №160/35/20 від 21.01.2021 року.

Так, у постанові Верховного Суду по справі №160/35/20 від 21.01.2021 року, Суд з приводу застосування норм постанови КМУ №782 від 18.10.2017 зазначив таке:

«…Аналізуючи правові норми Закону №2017-ІІІ та Закону №1282-ХІІ індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи…

49. Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

50. Верховний Суд наголошує, що, згідно зі статтями 18, 19 Закону N2017-III, індексація є відповідною соціальною гарантією, оскільки це є виплата, що спрямована на забезпечення достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати. А тому, враховуючи, що частиною п`ятою статті 94 Закону №580-VIII, на момент виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, є обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності протиправної бездіяльності Управління щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року.

51. Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування спірної індексації до 24 жовтня 2017 року, тобто до внесення змін до Порядку №1078, є необґрунтованими, оскільки Законом №580-VIII має вищу юридичну силу ніж Порядок №1078…».

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладені висновки Верховного Суду, суд доходить висновку, що доводи відповідача є безпідставними та відхиляються судом.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно, тому вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо невиплати компенсації за невикористані дні відпусток, суд зазначає наступне.

Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 р. № 260 (далі - Порядок№260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Суд звертає увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 січня 2021 року по справі № 160/10875/19 та від 04.11.2021 року по справі №440/5244/19.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань відповідача на постанову Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі №820/5122/17, постанову Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі №808/2122/18, суд зазначає, що у відповідності до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 30.01.2019 року по справі №755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.

Таким чином, суд, вирішуючи спір у даній справі, враховує правову позицію вказану Верховним Судом в постановах від 19 січня 2021 року по справі № 160/10875/19 та від 04.11.2021 року по справі №440/5244/19.

Матеріалами справи підтверджено, що під час проходження служби в ГУНП в Харківській області з 07.11.2015 по 14.06.2022 позивач щорічні чергові оплачувані основні та додаткові відпустки за 2015-2018, 2020 та 2022 роки використав частково.

Таким чином, Головним управлінням національної поліції в Харківській області допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані частини основних та додаткових відпусток за 2015-2018, 2020 та 2022 роки.

Доказів нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористані частини основних та додаткових відпусток за 2015-2018, 2020 та 2022 роки матеріали справи не містять.

Посилання відповідача у поясненнях на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 25.05.2023 по справі № 620/3663/19 щодо виключення можливості субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, під час вирішення цієї справи суд відхиляє, оскільки висновки стосуються саме регулювання питання порядку переміщення поліцейських, а не компенсації невикористаних відпусток.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток у кількості: за 2015 рік 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 19 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 127 діб.

Зобов`язати ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток у кількості: за 2015 рік 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 19 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 127 діб, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року.

Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зоркіна Ю.В.