Справа № 320/18043/24
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року № 320/18043/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу у місті Києві за позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «Будпостач» (далі по тексту також позивач, ПП «Будпостач», ідентифікаційний код: 24267110; адреса: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9-Е, кім. 314) з позовом до Черкаської митниці (далі по тексту також відповідач, ідентифікаційний код: 44005652, адреса: 18007, м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, 76), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці від 29.01.2024 №UA902080/2024/000015/2 та від 30.01.2024 № UA902080/2024/000016/2 про коригування митної вартості товарів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що при митному оформленні товарів за митними деклараціями №24UA36U2 та №24UA26U2, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом ціною договору (контракту).

Позивач стверджує, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей.

Водночас, на думку позивача, митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товарів.

Також позивач наголошує на зазначенні відповідачем у спірному рішенні неправдивих даних про проведення консультацій з декларантом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що отримавши від позивача МД №24UA36U2 та №24UA26U2 встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складових митної вартості та запропоновано надати пояснення та докази.

Відповідач стверджує, що за наслідками перевірки поданих позивачем документів, з урахуванням листа про неможливість подання інших додаткових документів, митницею відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості, а за наслідками проведеної з декларантом консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару митну вартість товарів за МД позивача було визначено за резервним методом, що, на думку відповідача, свідчить про правомірність вчинених ним дій та законність спірного рішення, просить в задоволенні позову відмовити.

Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Приватне підприємство «Будпостач» (місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9Е, кім. 314, ідентифікаційний код 24267110) зареєстровано в якості юридичної особи 07.03.1996, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зроблено запис №1 067 120 0000 000680 від 27.09.2004.

Між позивачем (покупець) та компанією YONGKANG JIAWANFU TOOLS CO.LTD (Китай) (продавець) укладено контракт від 08.08.2019 №1211), за умовами якого продавець продає, а покупець купує товари (Міксери для фарби) відповідно до умов Інкотермс 2020.

Позивачем для перевезення та організації перевезення товарів до України укладено договір транспортного експедитування з ТОВ «Формаг» (далі експедитор) від 29.03.2011 №2903.

12.11.2018 для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ПТЕК «Автотрансекспедиція» (далі перевізник експедитор) договір №1211 перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

24.02.2020, також для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі експедитор) договір №UA00072711 транспортного експедирування.

14.02.2022 для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (далі перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

29.11.2023 продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів на умовах поставки FOB Ningbo правил Інкотермс 2010, а також комерційний інвойс №FXSK20230913 для оплати товарів за ціною 73787,00 доларів США.

30.11.2023 для переміщення товарів в Україну митними органами Китаю було оформлено митну декларацію №15603017 за ціною 73787,00 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній у комерційному інвойсі. 04.12.2023 продавець товарів передав товари у двох контейнерах перевізнику для доставки в порт Гданськ (Польща) та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент 233130899.

07.12.2023 позивач на підставі контракту від 08.08.2019 №1211 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №244 (грошові кошти в розмірі 73787,00,00 доларів США, що відповідає ціні товарів, зазначеній у комерційному інвойсі та митній декларації Китаю.

15.12.2023 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №С23MA2E97DQ70047.

25.12.2023 Радою сприяння міжнародній торгівлі КНР Міжнародної торгової палати Китаю було видано свідоцтво № 23330780/032731, яким засвідчено справжність печатки продавця компанії «YONGKANG JIAWANFU TOOLS CO.,LTD.» на прайс-листі від 29.11.2023.

26.12.2023 позивач на підставі комерційного інвойсу від 29.11.2023 №FXSK20230913 виписав дві специфікації: Специфікація №1 на товари в контейнері №MSKU1230600 за ціною 31761,99 доларів США та Специфікація №2 на товари в контейнері №MRKU3476951 за ціною 42025,01 доларів США. Загальна сума по специфікаціях складає 73787,00 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній в комерційному інвойсі.

17.01.2024 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг, ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписало рахунок фактуру №, а компанія Maersk A/S (Данія) виписала інвойси № та №.

23.01.2024 для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав позивачу довідку про транспортні витрати №46.

24.01.2024 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг по транспортуванню контейнера №MSKU1230600 по специфікації №1, експедитор ТОВ «Формаг» виписав рахунок №2401245, а також для підтвердження витрат на транспортування товарів виписав позивачу довідку про транспортні витрати №206.

25.01.2024 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг, по транспортуванню контейнера №MSKU1230600 по специфікації №1, перевізник експедитор ПТЕК «Автотрансекспедиція» виписав рахунок №502, а також для підтвердження витрат на транспортування товарів виписав позивачу довідку про транспортні витрати №502.

Товари, зазначені у специфікації №1 до комерційного інвойсу, що перевозилися в контейнері №MSKU1230600 за ціною 31761,99 доларів США були доставлені з порту Гданськ у Польщі до відповідача на підставі міжнародної товарно-транспортної накладної від 25.01.2024 №0600.

29.01.2024 для митного оформлення товарів, що зазначені у специфікації №1, позивач подав відповідачу митну декларацію №241/A26152, в якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 31761,99 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації N24UA2602 декларант додав передбачені статтею 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації, а саме:

- Контракт від 08.08.2019 №1211 з додатками між позивачем та компанією YONGKANG JIAWANFU TOOLS CO.LTD (Китай);

- Прайс-лист продавця від 29.11.2023 щодо ціни товарів;

- Комерційний інвойс від 29.11 2023 NFXSK20230913;

- Митну декларацію країни відправлення від 30.11 2023 №15603017, оформлену за ціною 73787,00 доларів США;

- Специфікацію від 26.12.2023 №1 до комерційного інвойсу від 29.11.2023 №FXSK20230913 за ціною 31761,99 доларів США;

- платіжну інструкцію в іноземній валюті від 07.12.2023 №244 про оплату продавцю 73787,00 доларів США;

- Сертифікат походження товарів від 15.12.2023 NC23MA2E97DQ70047;

- Договір перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 12.11.2018 №1211 Між позивачем та «Автотрансекспедиція», перевізником експедитором ПТЕК;

- Договір транспортного експедирування від 29.03.2011 №2903 між позивачем та експедитором ТОВ «Формаг»;

- Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

- Договір на перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 14.02.2022 JA00072649 між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

- Коносамент від 04.12.2023 № 233130899 про доставку товарів з Китаю до порту Гданська (Польща);

- Міжнародну товарно-транспортну накладну від 25.01.2024 №0600 по доставці товарів від порту Гданська (Польща) до України;

- Рахунок-фактура експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 17.01.2024 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Інвойси компанії перевізника Maersk A/S (Данія) від 17.01.2024 № та № для оплати послуг з перевезення товарів;

- Довідку експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 23.01.2024 № 46;

- Рахунок від 24.01.2024 №2401245 експедитора ТОВ «Формаг» для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Довідку про транспортні витрати експедитора. ТОВ «Формаг» від 24.01.2024 №206;

- Рахунок від 25.01.2024 №502 перевізника експедитора ТЕК «Автотрансекспедиція» для оплати позивачем послуг при транспортуванні товарів;

- Довідку про транспортні витрати від 25.01.2024 №502 перевізника/експедитора ПТЕК «Автотрансекспедиція»;

- Відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї;

- Лист позивача про оплату товарів;

29.01.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №997727, в якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи згідно переліку.

29.01.2024 у відповідь на електронне повідомлення позивач повідомив митний орган, що всі наявні документи надані.

29.01.2024 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA902080/2024/000015/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів міксери для фарби, за ціною договору щодо подібних товарів на рівні 3,59 долари США за кг.

29.01.2024 Черкаська митниця виписала картку відмовив прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000017.

29.01.2024 з врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари за митною декларацією №24UA36U7 (див. додаток 25), по якій були надмірно сплачені митні платежі мито на 17057,32 грн. ПДВ на 173 984,71 грн, всього на 191 042,03 грн.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію від 29.01.2024 ІМ40ДЕ №24UA36U7.

24.01.2024 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг по транспортуванню контейнера № MRKU3476951 по специфікації №2, експедитор ТОВ «Формаг» виписав рахунок №2401244, а також для підтвердження витрат на транспортування товарів виписав позивачу довідку про транспортні витрати №208.

25.01.2024 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг, по транспортуванню контейнера №MRKU3476951 по специфікації №2, перевізник експедитор ПТЕК «Автотрансекспедиція» виписав рахунок №503, а також для підтвердження витрат на транспортування товарів виписав позивачу довідку про транспортні витрати №503.

Товари, зазначені у специфікації №2 до комерційного інвойсу, що перевозилися в контейнері № MRKU3476951 за ціною 42025,01 долари США були доставлені з порту Гданськ у Польщі до відповідача на підставі міжнародної товарно-транспортної накладної від 25.01.2024 №6951.

30.01.2024 для митного оформлення товарів, що зазначені у специфікації №2, позивач подав відповідачу митну декларацію №24UA261/2, в якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 42025,01 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA2602 декларант додав передбачені статтею 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №JA902080/2024/000018 виписаної відповідачем, а саме:

- Контракт від 08.08.2019 №1211 з додатками між позивачем та компанією YONGKANG JAWANFU TOOLS CO.LTD (Китай);

- Прайс-лист продавця від 29.11.2023 щодо ціни товарів;

- Комерційний інвойс від 29.11.2023 №FXSK20230913;

- Митну декларацію країни відправника від 30.11.2023 №15603017, оформлену за ціною 73787,00 доларів США;

- Специфікацію від 26.12.2023 №2 до комерційного інвойсу від 29.11.2023 № XSK20230913 за ціною 42025,01 доларів США;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 07.12.2023 №244 про оплату продавцю 73787,00.00 доларів США;

- Сертифікат походження товарів від 15.12.2023 №C23MA2E97DQ70047;

- Договір перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 12.11.2018 №1211 між позивачем та перевізником експедитором «Автотрансекспедиція»;

- Договір транспортного експедирування від 29.03.2011 №2903 між позивачем та експедитором ТОВ «Формаг»;

- Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

- Договір на перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 14.02.2022 №UA00072649 між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

- Коносамент від 04.12.2023 № 233130899 про доставку товарів з Китаю до порту Гданська (Польща);

- Міжнародну товарно-транспортну накладну від 25.01 2024 №№6951 по доставці товарів від порту Гданська (Польща) до України;

- Рахунок-фактуру ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 17.01.2024 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Інвойси компанії Maersk A/S (Данія) від 17.01.2024 № та № для оплати послуг з перевезення товарів;

- Довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 23.01.2024 № 46;

- Рахунок від 24.01.2024 №2401244 експедитора ТОВ «Формаг» для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Довідку про транспортні витрати експедитора ТОВ «Формаг» від 24.01.2024 №208;

- Рахунок від 25.01.2024 №503 перевізника експедитора ПТЕК «Автотрансекспедиція» для оплати позивачем послуг при транспортуванні товарів;

- Довідку про транспортні витрати від 25.01.2024 №503 перевізника/експедитора ТЕК «Автотрансекспедиція»;

- Відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї;

- Лист позивача про оплату товарів.

30.01.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №998068, у якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи згідно переліку.

30.01.2024 у відповідь на електронне повідомлення позивач повідомив митний орган, що всі наявні документи надані.

30.01.2024 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA902080/2024/000016/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів міксери для фарби, за ціною договору щодо подібних товарів на рівні 3,59 долари США за кг.

30.01.2024 Черкаська митниця виписала картку відмовив прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів № UA902080/2024/000018.

30.01.2024 з врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари за митною декларацією №24UA36U7, по якій були надмірно сплачені митні платежі мито на 9713,28 грн, ПДВ на 99075,39 грн, всього на 108788,67 грн.

Відповідач у графах 33 спірних рішень про коригування митної вартості товарів зазначив обставини, які не свідчать про наявність сумнівів для коригування митної вартості.

Не погоджуючись із рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Митний кодекс України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказаний правовий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, адміністративне провадження № К/9901/45484/18.

Суд зазначає, що надіслані митницею повідомлення про надання документів не містять інформації, що дозволяла б з`ясувати, які саме відомості про складові числового значення митної вартості відсутні або не підтверджуються поданими позивачем документами.

Вказані відповідачем у повідомленнях недоліки не дають підстави для висновку про відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та не може бути підставою для витребування у позивача додаткових документів.

Крім того, відповідач в електронних повідомленнях зобов`язав позивача надати додаткові документи, проте, не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, чим необґрунтовано обмежив позивача в можливості довести митному органу правильність визначення митної вартості товарів за основним методом.

Суд зазначає, що за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості

Протиправність невмотивованого та безпідставного витребування митним органом додаткових документів підтверджується також правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 23.04.2021 у справі №808/1402/18, адміністративне провадження №K/9901/4996/19, якою визначено, що: «Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2022 у справі №200/6413/20-a наголосив, що основним методом визначення митної вартості товарів с метод за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплати за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповіді сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Матеріалами справи підтверджено, що у графі 33 спірних рішень відповідач як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що в наданих декларантом документах відсутні відомості про числове значення витрат на пакування, пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних з пакуванням та маркування.

Проте, такі відомості спростовуються тими обставинами, що відповідно до пункту 3.8.1 контракту від 08.08.2019 №1211 продавець зобов`язаний забезпечити належне пакування товару, що забезпечує збереження товару на весь період його перевезення, обробки, зберігання.

Крім цього, згідно з комерційним інвойсом від 29.11.2023 № FXSK20230913 декларантом заявлено митниці відомості про умови поставки FOB-NINGBO (Китай).

Відповідно до правил інтерпретації термінів Інкотермс 2010 термін FOB означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судні в названому порту відвантаження. Згідно з пунктом А9 умов поставки FOB правил Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару. Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Отже, відповідно до контракту та умов поставки FOB Інкотермс 2010 вартість пакування, маркування товарів проводиться за рахунок продавця та включається у ціну товару, а тому посилання відповідача у спірних рішеннях на відсутність відомостей про числове значення витрат на пакування, пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних з пакуванням та маркування свідчить про протиправність коригування митної вартості.

Крім того, відповідачем зазначено те, що митниці завалено в графі 21 ДМВ (декларації митної вартості) до митної декларації витрати на навантаження, вивантаження, обробку, як окрему складову митної вартості в сумі 650,23 дол. США. В рахунку від 17.01.2024 № зазначено числове значення витрат «terminal handling service in Gdansk, Poland 444,85 дол. США та «Documentation fee Destination in Gdansk, Poland 55,61 дол. США що є «обробкою» партії товарів в порту Гданськ. Зважаючи на викладене, числове значення складової митної вартості «витрати на навантаження, вивантаження, обробку», відомості щодо якої заявлені в гр. 21 ДМВ не відповідають числовому значенню відомостей, які містяться в поданих документах не підтверджені документально та не піддаються обчисленню.

Проте, судом відхиляються означені доводи з огляду на те, що відповідно до довідки експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 23.01.2024 № 46 передбачено вартість транспортних витрат на перевезення вантажу в двох контейнерах у доларах США, зокрема: оформлення документації у Гданськ, Польща 55,61 доларів США, Операційні послуги терміналу у Гданськ, Польща 444,85 доларів США, Tranzit disruption Surcharge (Доплата за зрив транзиту) 800,00 доларів США. Всього 1300,46 доларів США. Отже вартість транспортних витрат по перевезенню одного контейнера у доларах США складає 650,23 доларів США, що відповідає розміру у декларації митної вартості за один контейнер, що додані до ціни товарів.

У спірних рішеннях відповідач послався на те, що в рахунку від 17.01.2024 № відсутні відомості про числові значення витрат на навантаження вивантаження».

Проте такі твердження спростовуються наданими позивачем доказами, а саме: у рахунку від 17.01.2024 № зазначені послуги «Оформлення документації у Гданськ, Польща 55,61 доларів США, Операційні послуги терміналу у Гданськ, Польща 444,85 доларів США. Такі ж послуги зазначені у довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспорти витрати від 23.01 2024 № 46. Саме до вартості операційних послуг терміналу у Гданськ, Польща в розмірі 444,85 доларів США включені послуги з вивантаження двох контейнерів із судна та завантаження на автомобільний транспорт.

Враховуючи, що товари поставлялися на умова поставки FOB правил Інкотермс 2010, то вартість послуг по завантаженню товарів на судно здійснювалося за рахунок продавця.

У спірних рішенням відповідач посилався на те, що до митного оформлення надано експортну декларацію країни відправлення від 30.11 2023 № 15603017 без перекладу в зв`язку з чим відомості зазначені в них не можливо ідентифікувати з задекларованими відомостями.

Проте, суд відхиляє означені доводи, оскільки згідно з частиною другою статті 53 МК України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. До зазначеного переліку не входить такий документ, як експортна декларація (митна декларація країни відправлення, тобто митна декларація, що оформлена в Китаї при вивезенні товарів в Україну в режимі експорту).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 815/648/17.

Крім цього, самі по собі обставини ненадання документу жодним чином не свідчать про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 53 МК України для витребування додаткових документів, а саме, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наступною підставою для винесення спірних рішень відповідачем вказано те, що в поданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 29.11.2023 № FXSK20230913 зазначено знижку в розмірі 1880,28 доларів США, в поданій до митного оформлення специфікацій від 26.12.2023 № 1 зазначено знижку у сумі 814,41 доларів США.

Проте, товари, що були переміщені на підставі комерційного інвойсу від 29.11.2023 NeFXSK20230913 були розділені по специфікаціях №№ 1 та 2 в залежності від кількості товарів у контейнері, а саме, Специфікація №1 на товари в контейнері №MSKU1230600 за ціною 31761,99 доларів США, та Специфікація №2 на товари в контейнері №MRKU3476951 за ціною 42025,01 долари США. Знижка на товари також була розділена у специфікаціях пропорційно кількості товарів. По специфікації №1 знижка 814,41 доларів США, по специфікації №2 - 1065,87 доларів США.

Загальна сума по специфікаціях складає 73787,00 доларів США, загальна сума знижки по специфікаціях складає 1880,28 доларів США, що відповідає ціні та знижці, зазначеним у комерційному інвойсі.

У спірному рішенні від 29.01.2024 №UA902080/2024/000015/2 відповідач, як підставу коригування митної вартості, послався на те, що поданий до митного оформлення прайс-лист виробника товару від 29.11 2023 № б/н має ознаки сканування, а саме печатка уповноваженого органу проставлена, якимось чином, на половину, а тому митниця не може прийняти зазначену в прайс-листі від 29.11.2023 № б/н інформацію щодо вартості оцінюваного товару.

Суд зауважує, що матеріали справи містять копію свідоцтва від 25.12.2023 № 23330780/032731, яким Рада сприяння міжнародній торгівлі КНР Міжнародної торгової палати Китаю засвідчила, справжність печатки продавця компанії YONGKANG JIAWANFU TOOLS CO.,LTD. на прайс-листі від 29.11.2023, наслідком чого є відсутність підстав для сумнівів в його справжності.

Крім того, прайс-лист в силу положень частини другої статті 53 МК України не відноситься до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Суд зауважує, що відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2 «Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України» у пункті 13 Висновків зазначено, що з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності митним органам заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку з наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 19.06.2018 y справі №826/6346/16, прейскурант (прайс-лист) це довідних цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 23.10.2020 y справа № 810/690/17, визначено, що по перше, прайс-лист не с основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по друге, прайс-лис це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, жодним нормативним актом, в тому числі міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Щодо доводів відповідача про ненадання відомостей щодо здійснення оплати згідно наданих рахунків, суд наголошує про протиправність витребування додаткових документів та коригування митної вартості на підставі вказаних підстав з огляду на те, що в рахунку від 17.01.2024 № від імені Мерск Україна ЛТД зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 днів, тобто до 17.02.2024. В рахунках від 17.01.2024 № , № від імені MAERSK A/S зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 21 дня, тобто до 07.02.2024. В рахунку від 24.01.2024 № 2401244 від імені ТОВ «ФОРМАГ» зазначено, що рахунок підлягає сплаті в передбачуваний договором строк (п.п. 3.2. договору від 29.03.2011 № 2903 «Клиент оплачивает счета Экспедитора в течении 30 дней с даты доставки груза в Одесский Ильичевский мирской торговый порт»), тобто строк оплати до 23.02.2024. В рахунку від 25.01 2024 № 503 від імені ПрТЕП «Автотрансекспедиція» відсутні відомості щодо термінів оплати.

Тобто, станом на дату подання позивачем ЕМД ним не було порушено строки оплати транспортування товарів.

Крім цього, самі по собі обставини ненадання платіжного документу, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг не свідчать, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ш товари, як підстави для витребування додаткових документів згідно з ч. 3 ст. 53 МК України.

Крім цього, відповідачу була надана довідка експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 23.01.2024 № 46, у якій зазначено вартість послуг перевезення за межами України 71726,48 грн та 1300,46 доларів США.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2 «Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України у пункті 14 Висновків зазначено, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів..

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати с допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Зі спірних рішень вбачається, що відповідач визначив митну вартість імпортованих позивачем товарів «міксери для фарби» за ціною договору щодо подібних товарів на рівні 3,59 доларів США/кг Джерело інформації: МД від 10.11.2023 MUA408020/2023/68899.

Разом з тим, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, визначено що у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.06.2018 y справі №826/6346/16, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення: митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Верховний Суду постанові від 23.10.2020 у справі № 820/3231/16 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен навести обґрунтований математичний розрахунок ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею в оскаржуваному рішенні. 70

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеної у постанові від 12.10.2021 y справі № 300/3386/20, дотримання умов прийняття рішення про визначення митної вартості в поєднанні з належним обґрунтуванням необхідності їх застосування є підтвердженням правомірності рішенням. Поряд з цим, порушення будь-якої умови під час прийняття рішення є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що товари на підставі комерційного інвойсу від 29.11.2023 №FXSK20230913 були ввезені за прямим контрактом, на умовах 100% передоплати, за ціною 73787,00 доларів США на умовах поставки FOB NINGBO, Китай, що свідчить про те, що підприємство самостійно організовувало доставку товару з порту NINGBO в Китаї до України, що вплинуло на ціну товару, оскільки вартість транспортування не включена у ціну, що імпортовані в Україну.

Відповідач у спірних рішеннях не навів обґрунтування числового значення визначеної митної вартості товарів та фактів, які вплинули на таке коригування, чим порушив вимоги статті 55 МК України. Крім цього, відповідач не надав у спірних рішеннях пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партій ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов, чим не виконав вимоги Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, не навів порівняння характеристик товарів, не вказав обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку).

Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття53), заборонено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 815/5791/17, від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020.

Матеріалами справи підтверджено подання позивачем разом з МД №24UA36U2 та №24UA26U2 необхідних та додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Отже, зазначені відповідачем у спірних рішеннях обставини не можуть бути підставою для витребування додаткових документів, оскільки виключно на підставі частини третьої статті 53 МК України митний орган може витребувати додаткові документи.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товарів за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Зважаючи на викладене, в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 31.03.2015 у справі № 21-127а15.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 6056,00 грн згідно квитанції від 08.04.2024 №1028, який в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Черкаської митниці від 29.01.2024 №UA902080/2024/000015/2 та від 30.01.2024 № UA902080/2024/000016/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Будпостач» (ідентифікаційний код 24267110, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9-Е, кім. 314) судовий збір у розмірі 6056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Черкаської митниці (ідентифікаційний код ВП 44005652, місцезнаходження: 18007, м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, 76).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

рішення виготовлене та підписане 10.07.2024

Суддя Панченко Н.Д.