Справа № 308/19952/23
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Дергачової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Передерій Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Рівненській області сержанта поліції 1 батальйону 5 роти Красько Миколи Васильовича та Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ №8067395 від 03.11.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до інспектора Управління патрульної поліції в Рівненській області сержанта поліції 1 батальйону 5 роти Красько М.В. та Департамент патрульної поліції Національної поліції України, згідно з якою просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8067395, винесену інспектором 1 батальйону 5 роти УПП в Рівненській області сержантом поліції Красько М.В., якою його, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП із закриттям справи.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

03.11.2023 о 03:19:14 год. інспектором 1 батальйону 5 роти УПП в Рівненській області сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8067395, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягненням у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 03.11.2023 о 02:48:46 год., на автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин, 246 км, водій керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Іванківського районного суду Київської області, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є протиправною, незаконною та безпідставною, оскільки винесена з порушенням норм законодавства, а саме вимог ст. ст. 268, 280, 283 КУпАП, п. 5 розділу IV Наказу від 07.11.2015 №1396 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Позивач наголошує, що в оскаржуваній постанові не вказано інформацію про технічний засіб, яким саме здійснено фіксацію порушення, не зазначено марку, модель чи назву засобу фіксації, об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, які підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. Крім того, зазначені події у постанові інспектора УПП в Рівненській області сержанта поліції Красько М.В. не відображають обставин справи та доказів, на які посилається уповноважена особа УПП, та є необґрунтовані, в описі обставин порушення не вказано дані водія, на якого накладено стягнення у вчинені адміністративного правопорушення, також у вказівці на постанову Іванківського районного суду Київської області відсутні ідентифікації відповідного порушення статті, номеру справи, дати винесення рішення або набрання законної сили зазначеним рішенням. Також йому ставиться у вину порушення п. 2.1 «а» ПДР України, яка встановлює обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобом відповідної категорії, у випадку порушення якого настає відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому, виносячи оскаржувану постанову про притягнення його за ч. 4 ст. 126 КУпАП поліцейським вказано пункт ПДР, якого він не порушував та за порушення якого не передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Однак, ним було пред`явлено працівнику поліції ряд документів, в тому числі через застосунок ДІЯ, які він і зазначив у винесеній ним постанові. Таким чином, відповідач, не маючи взагалі ніяких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, притягнув до відповідальності, не виконавши при цьому вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.11.2023 вказаний позов залишено без руху.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2023 відкрити провадження у справі за даним позовом та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2024 постановлено залучити Департамент патрульної поліції Національної поліції України до участі у розгляді справи як співвідповідача.

Представник відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В поданому відзиві представник відповідача зазначив, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал національної поліції України» (картки обліку адміністративного правопорушення). Окрім того, постановою Іванківського районного суду Київської області від 24.07.2023 у справі №366/2086/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень, де зазначається, що рішення набрало законної сили 04.08.2023 та було направлено Іванківським районним судом Київської області на виконання УПП в Рівненській області, що підтверджується витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал національної поліції України». Проте, всупереч накладеному адміністративному стягненню позбавленню права керування транспортними засобами на один рік, в цей період, а саме 03.11.2023, позивач керував транспортним засобом. Також звертає увагу, що зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8067395 від 03.11.2023, винесеної щодо ОСОБА_1 , в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вказані технічні пристрої, на які проводився відеозапис 467726. Вважає адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення таким, що не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності. Всупереч ст. 77 КАС України позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність. З врахуванням викладеного, вважає, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а постанова серії ЕАТ №8067395 від 03.11.2023 є законною та обґрунтованою, правові підстави для її скасування відсутні, а тому в задоволені позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заяву про позивача про розгляд справи без його участі у зв`язку з тим, що не має можливості прибути в судове засідання, оскільки призваний для проходження військової служби. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач інспектор УПП в Рівненській області сержант поліції 1 батальйону 5 роти ОСОБА_2 та представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що згідно з постановою по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8067395 від 03.11.2023, позивача ОСОБА_1 притягнуто інспектором 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області сержантом поліції ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за те, що: 03.11.2023 о 02:48:46 год. на автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин, 246 км, водій керував транспортним засобом «Chrysler Grand Voyager», номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Іванківського районного суду Київської області, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

Жодні докази до постанови додані не були, що прямо вбачається з п. 7 постанови, не були надані докази і суду в ході розгляду цієї справи.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пунктом 4 розділу І наведеної Інструкції визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 4 ст.126 КУпАП.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 Розділу ІІІ Інструкції). Аналогічні положення закріплені в ст. 252 КУпАП.

Таким чином, поліцейський, як особа уповноважена на розгляд справи, під час розгляду такої справи, має дотримуватися вищенаведених приписів законодавства, в протилежному випадку вчинені дії є неправомірними, та як наслідок тягнуть незаконність прийнятих рішень і їх скасування.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (п. 1.1).

Згідно з п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Аналогічні положення викладені в пунктах 1.3 та 1.9. ПДР, а саме учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, відповідальність настає за керування транспортними засобами особою, позбавленою права керування.

Суб`єктивною стороною правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП є умисел, тобто особа повинна усвідомлювати, що будучи позбавленою права керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортними засобами.

Із змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8067395 від 03.11.2023 видно, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме: за те, що позивач керував транспортним засобом, будучи особою, яка позбавлена права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із змісту відзиву вбачається, що в оскаржуваній постанові вказані технічні пристрої, на які проводився відеозапис 467726.

Відповідного відеозапису представником відповідача до відзиву не долучено.

Однак, в оскаржуваній постанові не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, як і не зазначено про його долучення до оспорюваної постанови (п. 7), що відповідно не може бути належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Покликання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено ст. 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які відповідно до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові (постанова Верховного суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17).

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 13.03.2020 у справі №234/6323/17, від 31.10.2019 у справі №398/3566/16-а, від 30.05.2018 у справі №337/3389/16-а.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відсутність в матеріалах справи доказу, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови (постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №357/10134/17).

Також, факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (постанова Верховного від 15.03.2019 у справі №686/11314/17).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №560/751/17).

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

З аналізу вищезазначених правових норм на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, не доведена допустимими і належними доказами, що є підставою задля скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в неавтоматичному режимі від 03.11.2023 серії ЕАТ №8067395, винесеної інспектором 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області сержанта поліції Красько М.В., та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 139 КАС суд також вважає за необхідне стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень, витрати із сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 6, 8-10, 77, 139, 241-246, 250, 251, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Рівненській області сержанта поліції 1 батальйону 5 роти Красько Миколи Васильовича та Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ №8067395 від 03.11.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03.11.2023 серії ЕАТ №8067395, винесену інспектором 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області сержанта поліції Красько Миколою Васильовичем, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код 40108646, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень, витрати із сплати судового збору у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено у строк до 25.06.2024.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова