Справа № 520/7545/24
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2024-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 липня 2024 року Справа № 520/7545/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, код ЄДРПОУ 43983495) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- Визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення-рішення

№ 0-2030-UA0028556 від 24.10.2023,

№ 0-2030 від 03.03.2023,

№ 0-2030-UA0028556 від 24.10.2023,

№ 0-2030-UA0028556 від 24.10.2023,

№ 0-2030 від 03.03.2023,

№ 0-2030 від 03.03.2023,

№ 0-2030-UA00028556 від 24.10.2023,

№ 0-2030 від 03.03.2023,

№ 0-2030-UA0028556 від 24.10.2023,

№ 0-2030 від 03.03.2023,

№ 0-2030-UA0028556 від 24.10.2023

№ 0-2030-UA0028556 від 24.10.2024,

№ 05-2030-UA0028556 від 24.10.2023,

№ 0-UA0028556 від 24.10.2023, прийняті ГУ ДПС у Харківській області.

- Покласти на Відповідача судові витрати.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.

Відповідач надав до суду відзив, з позовними вимогами не погоджується, просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Позивач є власником декількох нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з даними витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Позивач є власником:

1) Нежитлової будівлі «Д-1» загальною площею 673,4 кв.м, тип будівлі склад, про що прямо вказано у витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно. Будівля належить Позивачу на підставі Договору про поділ майна, що є у спільній частковій власності, зареєстрованому за номером №580 від 29.03.2018, посвідченим Г.І. Малаховою, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу;

2) Нежитлової будівлі «Г-1» загальною площею 673,4 кв.м, тип будівлі склад, про що прямо вказано у витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно. Будівля належить Позивачу на підставі Договору про поділ майна, що є у спільній частковій власності, зареєстрованому за номером №580 від 29.03.2018, посвідченим ОСОБА_2 Документ сформований в системі Малаховою, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ;

3) Нежитлової будівлі «Л1-1» загальною площею 121,1 кв.м, тип будівлі склад, про що прямо вказано у витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно. Будівля належить Позивачу на підставі Договору про поділ майна, що є у спільній частковій власності, зареєстрованому за номером №580 від 29.03.2018, посвідченим Г.І. Малаховою, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу;

4) Нежитлової будівлі «ЛЛ2-1» загальною площею 288,0 кв.м, тип будівлі склад, про що прямо вказано у витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно. Будівля належить Позивачу на підставі Договору про поділ майна, що є у спільній частковій власності, зареєстрованому за номером №580 від 29.03.2018, посвідченим Г.І. Малаховою, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу;

5) Нежитлової будівлі «ЕЕ1-1» загальною площею 139,5 кв.м, тип будівлі склад, про що прямо вказано у витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно. Будівля належить Позивачу на підставі Договору про поділ майна, що є у спільній частковій власності, зареєстрованому за номером №580 від 29.03.2018, посвідченим Г.І. Малаховою, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ;

6) Часткою в розмірі 98/100 у праві власності на нежитлові будівлі літ. "А-1" загальною площею 673,4 кв.м, літ. "Е1-1" площею 252,7 кв.м, літ. "Л2-1" загальною площею 288,1 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 673,4 кв.м. Частка належить Позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 22.05.2018, зареєстрованим за № 1059, посвідченим Г.І. Малаховою, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ;

7) Часткою в розмірі 2/100 у праві власності на нежитлові будівлі літ. "А-1" загальною площею 673,4 кв.м, літ. "Е1-1" площею 252,7 кв.м, літ. "Л2-1" загальною площею 288,1 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 673,4 кв.м. Частка належить Позивачу на підставі Договору дарування від 22.05.2018, зареєстрованим за № 1057, посвідченим Г.І. Малаховою, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу;

8) Часткою в праві власності на нежитлову будівлю літ. «Х-1» площею 812,7 кв. м., тип будівлі склад, про що прямо вказано у витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно. Частка належить Позивачу на підставі Договору дарування від 22.05.2018, зареєстрованим за № 1065, посвідченим Г.І. Малаховою, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, довідки від 17.04.2020, видавник: ФОП ОСОБА_3 , та технічного паспорту;

9) Часткою в праві власності на нежитлову будівлю літ. «Х-1» площею 812,7 кв. м., тип будівлі склад, про що прямо вказано у витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно. Частка належить Позивачу на підставі Договору дарування від 22.05.2018, зареєстрованим за № 1062, посвідченим Г.І. Малаховою, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, довідки від 17.04.2020, видавник: ФОП ОСОБА_3 , та технічного паспорту).

Крім цього, Позивачу на праві власності належать:

1) 2 частки у розмірі 1/4 у праві власності на квартиру загальною площею 89,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . Право власності на одну частку належить Позивачеві на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 2004 року, інша частка належить Позивачу на підставі Договору дарування частки квартири від 04.04.2017, зареєстрованого за номером 1814, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лучніковою Ю.В.

1) Квартира загальною площею 45,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить Позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 24.03.2011, зареєстрованого в реєстрі за № 282, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Полехіною А.М.

Позивач є фізичною особою-підприємцем і здійснює свою діяльність у сфері виробництва. Так, основний вид його економічної діяльності згідно з КВЕД 2010 є ВЕД 10.71 - Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання.

Крім цього, Позивач здійснює інші види діяльності, пов`язані з виробництвом, а саме:

10.82 Виробництво какао, шоколаду та цукрових кондитерських виробів

10.39 Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів

11.07 Виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод

та інших вод, розлитих у пляшки

10.89 Виробництво інших харчових продуктів, н.в.і.у.

10.73 Виробництво макаронних виробів і подібних борошняних виробів

10.72 Виробництво сухарів і сухого печива; виробництво борошняних

кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання

24 лютого 2024 року Позивач побачив у своєму електронному кабінеті платника податків інформацію про те, що йому нараховано податок на нерухоме майно з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Загальна сума податку склала 357 870 грн. В якості підстави для нарахування податку вказувалося 14 податкових повідомлень-рішень.

Однак електронні примірники цих податкових повідомлень-рішень в електронному кабінеті не відображувалися. Крім цього, жодне із цих повідомлень-рішень не надходило на поштову адресу Позивача в паперовому вигляді.

У зв`язку з цим адвокатом Позивача було направлено на адресу Відповідача адвокатський запит, в якому адвокат просила надати копії податкових повідомлень-рішень разом з додатками; копії документів, які підтверджують відправку та вручення Позивачу вказаних податкових повідомлень-рішень; інформації та документів на її підтвердження стосовно того, за які саме об`єкти нерухомості було нараховано вказаний податок на нерухоме майно.

На цей запит Відповідачем було надано відповідь від 14.03.2024 № 13167/6/20-40-24-05-11, у якій Відповідач надав такі пояснення:

1) За об`єкт нерухомості (нежитлова будівля) площею 121,0 кв. м за адресою АДРЕСА_2 сформовані податкові повідомлення-рішення за 2020 рік від 24.10.2023 № 0-2030-UA0028556 на суму 1307,17 грн. та за 2021 рік від 03.03.3023 № 0-2030 на суму 7266,0 грн.

2) За об`єкт нерухомості (нежитлова будівля) площею 673,4 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 сформовані податкові повідомлення-рішення за 2020 рік від 24.10.2023 №0-2030-UA0028556 на суму 29154,29 грн. та за 2021 рік від 03.03.2023 № 0-2030 на суму 40404,0 грн.

3) За об`єкт нерухомості (нежитлова будівля) площею 673,4 кв. м за адресою АДРЕСА_2 сформовані податкові повідомлення-рішення за 2020 рік від 24.10.2023 № 0-2030-UA0028556 на суму 29154,29 грн. та за 2021 рік від 03.03.3023 № 0-2030 на суму 40404,0 грн.

4) За об`єкт нерухомості (нежитлова будівля) площею 288,0 кв. м за адресою АДРЕСА_2 сформовані податкові повідомлення-рішення за 2020 рік від 24.10.2023 № 0-2030-UA0028556 на суму 12468,72 грн. та за 2021 рік від 03.03.3023 № 0-2030 на суму 17280,0 грн.

5) За об`єкт нерухомості (нежитлова будівля) площею 135,9 кв. м за адресою АДРЕСА_2 сформовані податкові повідомлення-рішення за 2020 рік від 24.10.2023 № 0-2030-UA0028556 на суму 5883,68 грн. та за 2021 рік від 03.03.3023 № 0-2030 на суму 8154,0 грн.

6) За об`єкт нерухомості (нежитлова будівля) площею 812,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 сформовані податкові повідомлення-рішення за 2020 рік від 24.10.2023 № 0-2030-UA0028556 на суму 35 185,17 грн. та за 2021 рік від 24.10.2023 № 0-2030-UA0028556 вiд 24.10.2023 на суму 48762,0 грн.

7) За об`єкт нерухомості (квартира) загальною площею 89,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 було сформоване податкове повідомлення-рішення за 2020 рік від 24.10.2023 № 0-2030-UA0028556 на суму 724,56 грн.;

8) За об`єкт нерухомості (нежитлова будівля) площею 1887,6 кв. м за адресою АДРЕСА_2 сформовано податкове повідомлення-рішення за 2020 рік від 24.10.2023 №0-2030-UA0028556 на суму 81722,07 грн.

Крім цього, Позивачеві також було надано пояснення щодо відправки йому вказаних повідомлень-рішень. Відповідач зазначав, що всі ці повідомлення-рішення було відправлено листом з повідомленням про вручення 24.10.2023 і повернуто Відповідачу у зв`язку з неврученням Позивачу у встановлені строки.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

З приводу спірних відносин суд зазначає наступне.

Статтею 8 Податкового кодексу України встановлено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п. п. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; інші будівлі.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

Згідно із п. п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п. п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Харківської міської ради Харківської області від 22.02.2017 р. № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», з урахуванням змін та доповнень, у м. Харкові встановлені ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у таких розмірах (п. 5 Додатку 1 до рішення): будівлі готельні - 1 відсоток; будівлі офісні - 1 відсоток; будівлі торговельні - 1 відсоток; гаражі - 0,1 відсотка; виключений; будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; інші будівлі - 0,1 відсотка.

Згідно з п. п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку.

Враховуючи вищенаведені законодавчі норми, для розрахунку суми податку з об`єкта нежитлової нерухомості необхідно:

1) відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановити належність об`єкту нерухомості на праві власності фізичній особі та його площу;

2) визначити функціональне (цільове) призначення такого об`єкту нерухомості для застосування відповідного розміру ставки податку.

Суд зазначає, що оскільки відомості щодо цільового призначення об`єктів нерухомості відсутні у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та враховуючи, що Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 є частиною чинного законодавства України та призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні, то останній може застосовуватися для визначення статусу нежитлового приміщення, будівлі або споруди.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства, склади тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 у переліку за кодом 1251.4 відповідно до ДК 018-2000 - Будівлі промисловості. Будівлі підприємств легкої промисловості.

Суд зазначає, що ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Таке правозастосування відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному ним у постанові від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.

Так, Позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сформовано ППР. На виконання вимог ст. 42 ПК України ГУ ДПС засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення 06.11.2023 Позивачу направлено оскаржувані податкові повідомлення рішення. Лист був повернутий до ГУ ДПС із відміткою «за закінченням терміну зберігання» 25.12.2023.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПКУ документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі, якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомлені про вручення із зазначенням причини невручення (пп. 58.3 ст. 58 ПКУ).

Верховний Суд від 20.03.2020 у справі № 804/1318/18 де зазначено, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не в праві посилатися на неотримання ним кореспонденції як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

Отже, оскаржувані податкові повідомлення рішення відповідно до приписів ст. 42 ПК України вважається врученим Позивачу.

Щодо форми та порядку надіслання ППР і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок надіслання контролюючими органами ППР платникам податків затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 із змінами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №104 до податкового повідомлення рішення зазначається або додається детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), штрафних фінансових санкцій та пені (розрахунок пені додається у разі складення ППР за формами «Р»).

Позивачу сформовано ППР за формою «Ф».

Відповідно до Додатку І до Порядку № 1204 із змінами, що діяли у 2020 - 2021 році, ППР, складене за формою «Ф», не передбачає наявності даних щодо адреси об`єктів житлової та нежитлової нерухомості Позивача та їх типів, а також не має містити обов`язково детальний розрахунок ППР.

Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 у справі № 820/212/16, відповідно до якого окремі дефекти форми податкового повідомлення рішення контролюючого органу не є безумовною підставою його скасування.

Недоліки оформлення оскаржуваного податкового повідомлення рішення не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення. При розгляді податкових спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначає Закон України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » (далі Закон № 1952- IV).

Статтею 2 Закону № 1952- IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, відповідно до п. 58 якого за бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва державна реєстрація права власності на такий об`єкт проводиться з використанням відомостей про його технічну інвентаризацію, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Відповідно до п. 40 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону № 1952 та цим Порядком.

Відповідно до п. 58 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» У разі коли в документах, що подаються для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, а також якщо реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва проведена до 1 січня 2013 відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва проводиться за наявності відомостей про технічну інвентаризацію такого об`єкта, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва державна реєстрація права власності на такий об`єкт проводиться з використанням відомостей про його технічну інвентаризацію, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Пункт 58 доповнено новим абзацом згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 24.11.2021 № 1224.

Відповідно до пп. 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку, розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

Відтак, Позивача не було позбавлено можливості надати до податкового органу уточнюючі документи щодо характеристик оподаткованих будівель для вірного розрахунку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, шляхом застосування вірних коефіцієнтів для обчислення такого податку.

Проте, Позивачем не вчинялися дії щодо звірки даних для обчислення податку відповідно до податкового законодавства.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності Позивачу належать нежитлові приміщення. У вказаному реєстрі відсутні відомості щодо цільового призначення нежитлових будівель. У графі «Тип майна» зазначено нежитлові приміщення, без конкретизації приналежності.

Щодо податку, нарахованого відповідно до рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» (далі Рішення № 542) зі змінами та доповненнями внесеними згідно з рішенням Харківської міської ради 23 сесія 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18.

Ставка податку у 2020 році становила 1 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідного року (4723,00 грн). Таким чином, ставка податку у 2020 році дорівнювала 47,23 гривень.

Ставка податку у 2021 році становила 1 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідного року (6000,00 грн). Таким чином, ставка податку у 2021 році дорівнювала 60,00 гривень.

Відповідно до наданої декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2020 рік задекларовано дохід, отриманий від неспеціалізованої оптової торгівлі. Склади (відповідно до технічних паспортів) можуть бути ідентифіковані за переліком пп. 14.1.129і ПКУ, як «будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування» (пп. «б» пп. 14.1.129і п. 14.1. ст. 14 ПКУ) та «будівлі торговельні» відповідно до Рішення № 542. (додається до відзиву).

Також, відповідно до наданої декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2021 рік задекларовано дохід, отриманий від виробництва хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання, оптової торгівлі цукром, шоколадом і кондитерськими виробами, діяльності посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, діяльності посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами.

Також суд зауважує, що у платника відсутні наймані працівники, та не надано звітів про виплати доходів за надані йому послуги (ознака « 157» - дохід від зайняття підприємницькою діяльність).

Вищезазначена інформація ставить під сумнів використання семи приміщень з метою самостійного виробництва хліба та хлібобулочних виробів.

Щодо того, що Позивач вважає, що його вид діяльності відповідає нормі «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 із змінами та доповненнями (далі-Класифікатор) будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень, повинні бути ідентифіковані за однією кваліфікаційною ознакою відповідно до головного призначення.

Зокрема, ведення Класифікатора та право надання експертного висновку щодо приналежності об`єктів до відповідно класу будівель або споруд здійснює Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві Держбуду України.

Так, аби застосувати звільнення від оподаткування будівля промисловості має однозначно відповідати таким ознакам:

- бути класифікована у групі «Будівлі промисловості та склади» (код 125) ДК 018-2000;

- використовуватись протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарській діяльності;

- не має бути здана в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання;

- основний вид діяльності суб`єкта господарювання згідно з реєстраційними даними має бути класифікований у секціях B F КВЕД ДК 009:2010.

Законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки зі статусом будівлі (тобто придатністю до застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності), а й з використанням будівлі за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 820/3556/17 сформовано наступний правовий висновок: «З урахуванням наведеного судова палата в цій справі вирішила частково відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 справа № 806/2676/17, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств, та сформувати новий правовий висновок, відповідно до якого визначити, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Отже, у межах справи № 820/3556/17 Верховний Суд виходив із того, що сама лише ознака належності об`єктів нерухомого майна до категорії виробничих будівель НЕ звільняє приватну особу від виконання податкового обов`язку з оплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Додатковим підтвердженням правильності такого тлумачення є дії законодавця-Верховної Ради України, яким з 23.05.2020 пп. «є» пп.266.2.2 ст.266 ПК України викладено у наступній редакції: «Не є об`єктом оподаткування: будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В - F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку».

Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується податкова пільга законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не тільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема нормою підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків зменшення податкового навантаження на тих платників податків (фізичних та юридичних осіб), які є власниками певних об`єктів нерухомості, з метою стимулювання їх використовувати ці об`єкти з функціональним призначенням.

Судом встановлено, що за адресою: м. Харків, вул. Лодзинська, 7 зареєстровано ТОВ "СЕМЕРКА ЛОГІСТІКС ПАРК" (39860234), де ОСОБА_1 є одним з засновників. ТОВ "СЕМЕРКА ЛОГІСТІКС ПАРК" (39860234) та декларує доходи, отримані від надання в оренду приміщень.

Вищевказаний факт унеможливлює застосування пункту «є» до об`єктів оподаткування.

ГУ ДПС отримало клопотання про долучення доказів до суду від Позивача, в якому останній просить суд долучити до матеріалів справи висновок експерта щодо вірності здійсненої фізичною особою ОСОБА_1 класифікації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Лодзька 7, за державним класифікатором будівель та споруд ДК 018:2000 та національним класифікатором НК 018:2023 АС4 № 2408203, складений експертом НВПП «Гіперон» (13693660) ОСОБА_4 від 22.03.2024.

Даний висновок складений 22.03.2024, а тому не може бути визнаний належним доказом при оскарженні нарахованого податку на нерухоме майно за 2020 рік.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Отже, обов`язок платника податку сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виникає у власників з дня виникнення права власності на об`єкти нерухомості, що відповідно до норм ПК України є об`єктами оподаткування.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а отже в позові слід відмовити.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.