Справа № 400/13095/23
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 р. № 400/13095/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській що полягають у незарахуванні у подвійному розмірі стажу роботи ОСОБА_1 з 10.09.1985 року по 03. 12.1991 року та з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року, що становить 13 років 08 місяців 07 днів: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок коефіцієнта стажу та перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи з 10.09.1985 року по 03.12.1991 року фельдшером Костянтинівського медветверезника при Арбузинському РВВС України, та з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року фельдшером медветверезника Южноукраїнського МВВС України, що становить всього 13 років 08 місяців 07 днів, у подвійному розмір та виплатити різницю пенсії починаючи з 03.06.2022 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, разом із заявою подав документи, що підтверджують стаж роботи в тому числі який дає право на обчислення стажу у подвійному розмірі , а саме: з 10.09.1985 року по 03.12.1991 року фельдшер Костянтинівського медвитверезника при Арбузинському РВВС України; з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року фельдшер медвитверезника Южноукраїнського МВВС України. Рішенням № 15 від 09.06.2022 позивачу призначено пенсію у розмірі 2532,94 грн. до стажу зараховано період трудової діяльності у одинарному розмірі з чим позивач не згоден та звернувся до суду для захисту своїх прав.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, разом із заявою подав документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на обчислення стажу у подвійному розмірі , а саме: з 10.09.1985 року по 03.12.1991 року фельдшер Костянтинівського медвитверезника при Арбузинському РВВС України; з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року фельдшер медвитверезника Южноукраїнського МВВС України.

Рішенням № 15 від 09.06.2022 позивачу призначено пенсію у розмірі 2532,94 грн, до стажу зараховано період трудової діяльності у одинарному розмірі.

У березні 2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою в якій вказав що період роботи фельдшером медвитверезника, відповідно до покладених функцій та завдань повинен бути зараховано у подвійному розмірі.

Однак відповідач листом від 14.04.2023 року повідомив позивача, що медвитверезник відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 14.06.2017 №507 «Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України», зареєстровано Міністерством юстиції України за № 845/30713, не входить до переліку закладів охорони здоров`я МВС України, тому підстав зарахування періодів роботи з 10.09.1985 по 03.12.1991 та з 16.12.1991 по 29.05.1999 у подвійному розмірі відсутні.

Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання призначення перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 з подальшими змінами і доповненнями.

За змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст.1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк). протягам якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за згідно загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно з законодавством що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно з цим Законом за який сплачено страхові внески.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Згідно статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

За правилами п.16 Розділу ХV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Вищевказане говорить про те, що положення ЗУ «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.04.2022року №214/3705/17.

Суд вказує, відповідно до статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» заклад з надання психіатричної допомоги - це психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення , кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги. Психічні розлади - це розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті.

Тяжким психічним розладом є розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Фахівець - це медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціаільну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги. Психіатрична допомога - це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

Психоактивні речовини це речовини, які при прийомі або введені в організм впливають на психічні процеси, наприклад, сприйняття, свідомість, пізнання або настрій та емоції. До психоактивних речовин, окрім наркотиків, відносять також алкоголь та нікотин.

Судом встановлено, шо в період з 10.09.1985 року по 29.05.1999 року організація роботи медвитверезників та порядок надання допомоги особам, що доставляються, було врегульовано діючим на той час законодавством.

Так, у відповідності до наказу МВД СССР від 30.05.1985 №106 «Об утверждении Положения о медицинском вытрезвителе при отделе внутренних дел исполкома, городского, районного совета народных депутатов, медичний витверезник при відділі внутрішніх справ є спеціалізованою установою міліції

яка виконує функції припинення порушень антиалкогольного законодавства; зокрема, появи у громадських місцях осіб, які перебувають у стані сп`яніння, якщо їхній вид ображає людське гідність та суспільну моральність або якщо вони втратили здатність самостійно пересуватися або могли завдати шкоди оточуючим або собі, та надання їм невідкладної медичної допомоги.

Відповідно до Інструкції з надання медичної допомоги особам, що доставлені у медичні витверезники, затвердженою Накзом МВД №106, особам що доставляють у медичний витверезник, піддаються медичного огляду, що складається окрім іншого з визначення психічного та неврологічного статусів.

Фельдшер встановлює явність алкогольної або наркотичної інтоксикації, різних отруєнь, ушкоджень, захворювань внутрішніх органів (Додатки N 1, 2, 3, 4) та надає необхідну медичну допомогу (Додаток N 5).

Надалі КМУ прийняв пропозицію МВС та МОЗ про недоцільність функціонування з 1 січня 2000 р медичних витверезників, так постановою КМУ від 09.08.1999 року №1451 «Про питання функціонування медичних витверезників» медвитверезники при органах міліції ліквідовано, та рекомендовано органам місцевого самоврядування розглянути питання щодло утворення діагностико- детоксикаційних, реабілітаційних та інших установ наркологічного спрямування.

Суд вказує, що період роботи позивача фельдшером Костянтинівського медветверезника при Арбузинському РВВС України з 10.09.1985 року по 03.12.1991 року та фельдшером медветверезника Южноукраїнського МВВС України з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року, всього 13 років 08 місяців 07 днів підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі. Трудова книжка та довідки, що подані із заявою про призначення пенсії містять підтвердження стажу роботи на посадах, передбачених статею 60 Закону №1788.

Медвитверезники до їх ліквідації згідно постанови КМУ №1451 від 09.08.1999 року, входили до складу органів внутрішніх справ ( міліції), де Надалі, після ліквідації медичних витверезників, надання допомоги особам, що перебувають у стані алкогольного спяніння покладено на заклади охорони здоров`я та розмежовано в залежності від ступеня інтоксикації на хірургічні, інфекційні, реанімаційні відділення. Розроблено спільні між МОЗ та МВС заходи, створено діагностико - детойсикаційні відділення, палати тощо

Суд вказує, що відповідач, вказаний період роботи позивача включає лише до загального страхового стажу в одинарному розмірі посилаючись на те, що медичні витверезники не входять до переліку закладів охорони здоров`я Міністерства органів внутрішніх справ», затвердженого наказом МВС України від 14.06.2017 року №507, а тому підстав для зарахування у подвійному розмірі відповідач не вбачає.

Однак, суд вказує, що норми статті 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» жодним чином не вказує на необхідність роботи в закладах, що входять або ж не входять до закладів охорони здоров`я при МВС, тому суд вважає, що така відмова є протиправною.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своєї бездіяльності, що є підставою для задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією від 13.10.2023 року.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській які полягають у не зарахуванні у подвійному розмірі стажу роботи ОСОБА_1 з 10.09.1985 року по 03. 12.1991 року та з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року, що становить 13 років 08 місяців 07 днів.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок коефіцієнта стажу та перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи з 10.09.1985 року по 03.12.1991 року фельдшером Костянтинівського медветверезника при Арбузинському РВВС України, та з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року фельдшером медветверезника Южноукраїнського МВВС України, що становить всього 13 років 08 місяців 07 днів, у подвійному розмір та виплатити різницю пенсії починаючи з 03.06.2022 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 і.п.н. НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1073, 60 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник