Справа № 420/21766/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Пахолчак В.П.,

представника заявника Кисельов О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Головного управління ДПС в Одеської області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

10.07.2024 року об 14:17 год судом зареєстрована заява Головного управління ДПС в Одеської області (далі ГУ ДПС) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ), в якій заявник просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 згідно рішення від 09.07.2024 року.

В обґрунтування поданої заяви ГУ ДПС зазначив, що наказом ГУ ДПС від 05.07.2024 року №6580-п на підставі п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України призначено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з 03.07.2024 року тривалістю 10 діб, за період з 15.01.2024 року по дату закінчення фактичної перевірки.

Підставою для прийняття даного наказу слугував лист ДПС України від 28.05.2024 №15669/7/99-00-07-04-01-07 про проведення фактичної перевірки торгівельних об`єктів мережі «КОНФІСКАТ», які здійснюють діяльність на території м. Одеси через підконтрольних ФОПів на спрощеній системі оподаткування, здійснюючи розрахункові операції лише в безготівковій формі, готівкові розрахунки не фіскалізуються.

Представник ГУ ДПС зазначив, що згідно доповідної записки ГУ ДПС від 03.07.2024 року №3691/15-32-07-06-11 наявна інформація, яка свідчить про можливі порушення платника податків законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за якими покладено на контролюючі органи.

На підставі наказу ГУ ДПС від 05.07.2024 року №6580-п та направлень на перевірку від 05.07.2024 №13434 та №13435 посадовими особами ГУ ДПС 08.07.2024 року здійснено вихід з метою перевірки ФОП ОСОБА_1 , проте представником платника податків, керуючою магазину ОСОБА_2 , відмовлено посадовим особам ГУ ДПС у допуску до проведення фактичної перевірки, за результатом чого о 16:30 год 08.07.2024 року складено акт відмови від допуску до перевірки від 08.07.2024 за №4084/15-32-07-06.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 відмовлено посадовим особам ГУ ДПС у допуску до проведення фактичної перевірки підприємства, в.о. начальника ГУ ДПС 09.07.2024 року об 16:00 год ОСОБА_3 прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 .

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною заявою щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвалою суду від 10.07.2027 року об 15:36 год прийнято заяву про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.283 КАС України щодо розгляду термінових справ. Встановлено відповідачу строк на подання відзиву до 10:30 год 11.07.2024 року та призначено судове засідання о 14:30 год 11.07.2024 року.

Ухвалою від 11.07.2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання.

Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не надано.

У судовому засіданні представник заявника, ГУ ДПС, просив задовольнити заяву з підстав, викладених у ній.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані ними докази у їх сукупності, судом встановлено, що управлінням податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області 03.07.2024 року сформовано доповідну записку №15669/7/99-00-07-04-01-07 до в.о. начальника ГУ ДПС, з проханням надати дозвіл на проведення фактичної перевірки щодо відповідача, з огляду на те, що фахівцями управління податкового аудиту проведено аналіз бази даних, за результатами якого встановлено, що ФОП ОСОБА_1 проводяться розрахункові операції через програмний реєстратор розрахункових операцій (далі ПРРО) виключно у безготівковій формі, що може свідчити про здійснення готівкових розрахункових операцій при продажу товарів (послуг) без застосування РРО/ПРРО та порушення вимог п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Наказом ГУ ДПС від 05.07.2024 року №6580-п призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 тривалістю 10 діб, перевіряємий період діяльності з 15.01.2024 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

08.07.2024 року о 16:30 год посадовими особами ГУ ДПС здійснено вихід на адресу складу-магазину ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , з метою приступити до проведення фактичної перевірки на підставі наказу від 05.07.2024 року №6580-п.

Згідно акту про недопуск працівників ГУ ДПС від 08.07.2024 року №4084-15-32-07-06 керуюча магазину ОСОБА_2 ознайомилась із службовими посвідченнями посадових осіб ГУ ДПС, копією наказу від 05.07.2024 року №6580-п, направленнями на проведення перевірки від 05.07.2024 №13434/15-32-07-06 та №13435/15-32-07-06 та відмовилась від отримання копії наказу та підписання направлень, не зазначивши причин такої відмови.

ГУ ДПС 08.07.2024 року також складено акт №4086/15-32-07-06 про відмову керуючої магазину ОСОБА_2 від підписання акту, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, надання пояснень до зазначеного акту.

Начальником управління податкового аудиту ГУ ДПС подано звернення про застосування умовного арешту майна ФОП ОСОБА_1 від 08.07.2024 року №3844/15-32-07-06-11.

За результатами розгляду звернення в.о. начальника ГУ ДПС на підставі п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України прийнято рішення від 09.07.2024 року о 16:00 год №3829/15-32-07-06-11 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1

10.07.2024 року ГУ ДПС звернулось із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків до суду.

Суд дослідивши надані докази, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.94.1 ст.94 ПКУ адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у п. 94.5 цієї статті (п.94.3 ст. 94 ПКУ).

Відповідно до п.94.4 ст.94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно приписів п.94.5 ст.94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Зокрема, умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Пунктом 94.10 ст.94 ПК України встановлено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Аналогічні положення закріплено в Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017р. №632, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 02.08.2017р. за №948/30816.

Пунктом 94.2 ст. 94 ПКУ визначені підстави для застосування адміністративного арешту майна, серед яких, зокрема, є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Судом встановлено, що акт про недопуск працівників ГУ ДПС від 08.07.2024 року №4084-15-32-07-06 не містить відомостей про відмову ФОП ОСОБА_1 (або його представника) від проведення фактичної перевірки.

В акті зазначено лише про те, що керуюча магазином ОСОБА_2 відмовилась від отримання копії наказу та підписання направлень. Проте такі обставини не свідчать про відмову ФОП ОСОБА_1 від проведення фактичної перевірки. Відмова від підписання направлень на перевірку та відмова у допуску для проведення перевірки не є тотожними поняттями.

При цьому, згідно ідентифікаційних даних ДПС у ФОП ОСОБА_1 відсутні працівники, які перебувають з ним в трудових відносинах. Акт від 08.07.2024 року №4084-15-32-07-06 не містить жодних відомостей про обставини та підтверджуючі документи, на підставі яких ОСОБА_2 являється представником відповідача ФОП ОСОБА_1 . Також ГУ ДПС до суду не надано жодних доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на представництво ФОП ОСОБА_1 . В матеріалах відсутні також відомості, що особою, яка є представлена як керуюча магазином ОСОБА_2 є такою як по посаді, так і по прізвищу.

Суд вважає, що висновок ГУ ДПС про відмову представника відповідача ФОП ОСОБА_1 (керуючою магазином Стасюк Н.В.) від проведення фактичної перевірки є необґрунтованим, у зв`язку з непідтвердженістю повноважень ОСОБА_2 як представника відповідача, у тому числі з повноваженнями на відмову від його імені у проведенні фактичної перевірки.

Також суд вважає, що у разі відмови платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, одними із ключових обставин, які підлягають встановленню та дослідженню є законність підстав для проведення фактичної перевірки, тобто підстави для прийняття наказу від 05.07.2024 року №6580-п, який прийнятий на підставі п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України.

Відповідно до вимог пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Таким чином, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Судом встановлено, що наказ від 05.07.2024 року №6580-п прийнятий на підставі доповідної записки управління податкового аудиту ГУ ДПС від 03.07.2024 №15669/7/99-00-07-04-01-07, згідно якої фахівці управління дійшли висновку про можливі порушення ФОП ОСОБА_1 .

Таким чином, ГУ ДПС отримало інформацію від управління податкового аудиту ГУ ДПС, що входить до його структури. Тобто ГУ ДПС не отримувало від державних органів або органів місцевого самоврядування будь-яку інформацію з приводу можливих порушень законодавства ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до пп.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, зокрема

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Верховний Суд у постанові від 21.07.2022 року у справі №320/1864/21 дійшов висновку, що для зазначення підстави для проведення перевірки не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України. Тобто, підставою для проведення фактичної перевірки є не посилання на положення Податкового кодексу України, а зазначення конкретно-визначених відомостей та/або даних, які відображені на матеріальних носіях або в електронному вигляді, що стали безпосередньою підставою для проведення фактичної перевірки з яких особа, яка знайомиться із наказом, може встановити обґрунтованість її призначення та проведення.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що у наказі про призначення перевірки має бути зазначена конкретна інформація, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому законом порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Наказ від 05.07.2024 року №6580-п містить підставу для проведення перевірки, визначені цим Кодексом - пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України та інформацію про можливе порушення - проведення розрахункових операцій через ПРРО виключно у безготівковій формі, що може свідчити про здійснення готівкових розрахункових операцій при продажу товарів (послуг) без застосування РРО/ПРРО та порушення вимог п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Доповідна записка управління податкового аудиту ГУ ДПС від 03.07.2024 №15669/7/99-00-07-04-01-07 свідчить про те, що фахівці управління дійшли висновку про можливі порушення ФОП ОСОБА_1 за результатом дослідження сум виторгу про ПРРО (зареєстрованого 20.06.2024 року) за період з 24.06.2024 по 02.07.2024.

Отже саме вказаний податковий період сформував у контролюючого органу думку щодо можливого порушення відповідачем п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Між тим, наказ від 05.07.2024 року №6580-п містить інший період діяльності ФОП ОСОБА_1 , який повинен був перевірятись посадовими особами контролюючого органу - з 15.01.2024 року по дату закінчення фактичної перевірки.

Суд вважає, що визначений податковим органом період діяльності суб`єкта господарювання з 15.01.2024 року по дату закінчення фактичної перевірки не відповідає інформації, що стала підставою для призначення перевірки (проведення розрахункових операцій через зареєстрований 20.06.2024 року ПРРО за період з 24.06.2024 по 02.07.2024).

ГУ ДПС в наказі не зазначено будь-якої інформації, що стала підставою для призначення перевірки діяльності ФОП ОСОБА_1 більше ніж за 5 місяців до дати реєстрації ПРРО, аналіз застосування якого слугував підставою для формування інформації про можливе порушення законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковим органом не доведено обставин, які підтверджують наявність достатньої умови для проведення фактичної перевірки на підставі п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України за визначений період діяльності.

Пунктом 80.5 ст.80 ПК України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Абзац 5 пп.81.1 ст.81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абз.6 пп.81.1 ст.81 ПК України).

Таким чином, платник податку та/або посадові (службові) особи платника податків (його представники або особи, які фактично проводять розрахункові операції) мають право не допускати посадових осіб контролюючого органу до перевірки у випадку непред`явлення або не надіслання визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абз.2-4 п.81.1 ст.81 ПК України, або у випадках оформлення документів, вказаних в абз.2-3 п.81.1 ст.81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Абзац 3 пп.81.1 ст.81 ПК України передбачає пред`явлення контролюючим органом наказу про проведення перевірки з чіткими вимогами до його оформлення.

В межах спірних правовідносин суд дійшов висновку, що наказ №4271-п від 09.06.2023 не відповідає пп.81.1 ст.81 ПК України, оскільки: не містить чіткого періоду діяльності, що повинен був перевірятися; підстава для проведення перевірки (інформація про можливе порушення) не надходила від державних органів або органів місцевого самоврядування; підстава для проведення перевірки (інформація про можливе порушення) суперечить періоду, який визначений контролюючим органом для перевірки.

Враховуючи ненадання ФОП ОСОБА_1 належним чином оформленого наказу як документа, що підставі якого проводиться перевірка, платник податків мав право на недопуск посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

За таких обставин, суд вважає, що відмова платником податків (його представником чи службовою особою) у допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки відповідатиме положенням ПК України.

Оскільки відмова від проведення фактичної перевірки як необхідна умова для застосування адміністративного арешту майна для забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом - відсутня, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про застосування адміністративного арешту.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому інші доводи учасників справи не впливають на висновок суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява про застосування адміністративного арешту задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 77, 76, 241-246, 283 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні заяви Головного управління ДПС в Одеської області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ч.8 ст.283 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.