Справа № 520/806/24
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 липня 2024 року № 520/806/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування, отриманого, приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період з 29.05.2023 по 27.06.2023;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , додаткову винагороду за період з 29.05.2023 по 27.06.2023, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового травмування та за період перебування у відпустці за станом здоров`я тривалістю 30 календарних днів;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування, отриманого, приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період з 03.07.2023 по 03.09.2023;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , додаткову винагороду за період з 03.07.2023 по 03.09.2023, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового травмування та за період перебування у відпустці за станом здоров`я тривалістю 30 календарних днів.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що відповідачами було допущено щодо нього бездіяльність в частині стосовно не нарахування та не виплати додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування, отриманого, приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період з 29.05.2023 по 27.06.2023 та за період з 03.07.2023 по 03.09.2023. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 15.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.02.2024 року залучено до участі у справі Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представником відповідача Військової частини НОМЕР_1 через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. В той же час представником відповідача вказано, що з аналізу норм законодавства, діючих станом на час виникнення спірних правовідносин, слідує, що в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися, зокрема, відпустки у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, але додаткова винагорода, розмір якої збільшується до 100000 гривень, виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за підтвердженням таких обставин: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини; перебуванням військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Відтак Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено випадки надання відпустки у період воєнного стану, а постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено порядок виплати додаткової винагороди. Отже, право особи на отримання додаткової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у такому випадку пов`язується з: наявністю у військовослужбовця поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаним із захистом Батьківщини; перебуванням військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. При цьому не зважаючи на те, що спеціальним законодавством врегульовано основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, однак ним не врегульовано порядок виплати спірної додаткової винагороди. Оскільки порядок виплати спірної додаткової винагороди регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», саме його норми підлягають застосуванню у даному випадку. У свою чергу, відповідно до п. 1.1 Розділу І, пункту 2. 1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Міністерством оборони України 14.08.2018 № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Військово-лікарська комісія це єдиний орган, створений для визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтва з проходженням служби/виконання обов`язків служби/ захисту Батьківщини та прийняття постанов. Отже, лише постанова Військово-лікарської комісії з відповідним висновком про важкість поранення є одним з документів на підставі якого видається наказ про виплату додаткової допомоги. За відсутністю підтвердження належними доказами цих обставин, підстави для виплати такої винагороди відсутні. Представником відповідача наголошено на обставинах того, що позивачем не надано відповідачам докази на підтвердження вказаних обставин, а отже за відсутності висновку (постанови) Військово-лікарської комісії, який би підтверджував факт тяжкості поранення позивача, у відповідачів відсутні підстави для видачі наказу про виплату додаткової винагороди позивачу. В той же час вказано, що посилання позивача на довідку Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_6 від 13.11.2023 №9397, як на підтвердження отримання поранення, яке пов`язане з захистом Батьківщини і як на підставу виплати спірної допомоги, не може вважатися належним доказом, оскільки остання не містить висновку про ступень важкості поранення. Крім того, вказано, що на даний час довідка Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_6 від 13.11.2023 №9397 є чинною. Доводи позивача, що він перебував у відпустці у зв`язку з хворобою, що надає йому право на отримання спірної допомоги є такими, що не підлягають врахуванню, оскільки постановою Кабінету Міністрів України № 168 передбачено, що додаткова винагорода виплачується тим, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, та не передбачено такої підстави на яку посилається позивач.

Представником відповідача Військової частини НОМЕР_2 через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. В той же час представником відповідача наведено доводи аналогічні наданим представником відповідача Військової частини НОМЕР_1 стосовно відсутності підстав для задоволення позову з огляду на недопущення відповідачем порушень прав позивача.

Також представником відповідача подано до суду пояснення третьої особи щодо помилковості залучення такої до розгляду справи.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 04.03.2022 року проходив військову службу за мобілізацією на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про загальну мобілізацію" у військовій частина НОМЕР_2 . що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_7 .

Відповідно до перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №1915 (госпітальне відділення) у військовій частині НОМЕР_8 ОСОБА_1 перебував у закладі охорони здоров`я у період з 30.05.2023 до 10.06.2023 внаслідок вибухової травми від 29.05.2023 р.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №18553 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 10.06.2023 по 12.06.2023 та в подальшому направлений на наступний етап евакуації.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №У-3103 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 12.06.2023 по 22.06.2023 року за результатом отриманої вибухової травми 29.05.2023 року, із зазначенням стану хворого середньої тяжкості.

В подальшому позивач 28.06.2023 року був переведений до Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №11347 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 03.07.2023 по 10.07.2023 року. При цьому у вказаній виписці зазначено, що 10.07.2023 року позивач представлений огляду ВЛК та на підставі ст. 24 графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії Військової частина НОМЕР_6 №9397 від 13.11.2023 року за результатами проведеного огляду позивача у Гарнізонній військово-лікарській комісії в/ч НОМЕР_6 13.11.2023 року встановлено наступні діагноз та постанову військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання: Дискогенний шийно-грудний радикуліт з С5-С8 з корінцевим синдромом ліворуч з стійким больовим синдромом та помірним порушенням функцій. Міжхребцевий остеохондроз шийного відділу хребта, лікований оперативно (05.07.2023) дискектомія С5-С6, передній міжтіловий спонделодез С5-С6 кейджем, з помірним порушенням функцій. Дисцикуляторна енцефалопатія І стадії з розсіяною дрібносередковою симптоматикою Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби; стан після вибухової травми (29.05.2023): акубаротравми зі збереженням слухової функції в повному обсязі; довідка про обставини травми №3066 від 29.06.2023 року видана командиром військової частини НОМЕР_2 ; згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 №370 травма кваліфікується як легка Травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини та пов`язана з проходженням військової служби; наслідки перенесеної вибухової травми (29.05.2023): закритої черепно-мозкової травми легкого ступеню, струс головного мозку у вигляді ангіодистонічного синдрому; довідка про обставини травми відсутня; згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 року №370 травма кваліфікується як легка Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Визнаний обмежено придатним до військової служби та непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, організаціях, навчальних закладах.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_2 №3066 від 29.06.2023 року молодший сержант ОСОБА_1 29.05.2023 року одержав вибухову травму, акубаротравму; поранення отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захист Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

У позовній заяві позивачем вказано, що відповідні документи, що підтверджують перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із травмою, ним направлені до військових частин. Проте, під час лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з бойовим травмуванням ОСОБА_1 не нарахована та не виплачена додаткова винагорода за періоди 29.05.2023 року до 27.06.2023 року за період перебування у списках військової частини НОМЕР_2 , з 03.07.2023 року до 03.09.2023 року за період перебування у списках військової частини НОМЕР_1 .

У позовній заяві вказано, що 29.05.2023 року він отримав бойове травмування приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми Військової частини НОМЕР_2 №3066 від 29.06.2023 року. Вказана довідка видана на підставі наказу командира від 02.06.2023 року №145. Отже, на підставі вказаних документів, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 грн винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я тау відпустці за станом здоров`я.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Згідно з ст.ст. 1-2, 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно з положеннями «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 року № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за №745/32197, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги. Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні). Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства. Військовослужбовцям строкової військової служби, які перебувають у відрядженнях, відпустках і на лікуванні в лікарняних закладах, грошове забезпечення виплачується за весь період перебування у відрядженнях, відпустках і на лікуванні.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено та такий діє і станом на час розгляду справи.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови 168 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Водночас суд зазначає, що така додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто норми Постанови №168, зокрема, передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000,00 грн винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З урахуванням викладеного вище, оскільки позивач у період з 29.05.2023 року до 22.06.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні після поранення та його наслідків, при цьому, таке поранення пов`язане із захистом Батьківщини, оскільки отримано у період безпосередньої участі у бойових діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, то він мав право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Натомість під час розгляду справи не встановлено доказів проведення відповідачем Військовою частиною НОМЕР_2 виплати вказаної винагороди за зазначений період, чим допущено протиправну бездіяльність, що в свою чергу призвело до порушення прав позивача.

Відтак наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування, отриманого, приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період з 29.05.2023 по 22.06.2023 та належним способом захисту прав позивача у такому випадку є зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 29.05.2023 по 22.06.2023, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового травмування.

Водночас суд зазначає, що матеріали справи не містять та до суду не надано доказів перебування позивача на лікуванні або у відпустці у період з 23.06.2023 року до 27.06.2023 року.

Також суд зазначає, що оскільки позивач у період з 03.07.2023 року до 10.07.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні після поранення та його наслідків, при цьому, таке поранення пов`язане із захистом Батьківщини, оскільки отримано у період безпосередньої участі у бойових діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, то він мав право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

В той же час суд зазначає, що зі змісту виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №11347, складеної Військово-медичним клінічним центром Північного регіону, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 03.07.2023 по 10.07.2023 року та 10.07.2023 року представлений огляду ВЛК і на підставі ст. 24 графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Також суд зазначає, що представником відповідача Військової частини НОМЕР_1 не було надано до суду доказів на спростування доводів позивача щодо перебування ним у відпустці після проведення лікування у період з 03.07.2023 року до 10.07.2023 року.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.05.2024 року у справі №520/16191/23 оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, очевидно, що застосування норм Постанови №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку №260.

Верховним Судом вказано, що п. 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку № 260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Отже, колегіє суддів Верховного Суду зазначено, що відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.

Як встановлено під час розгляду справи позивач, зокрема, перебував на лікуванні у період з 03.07.2023 року до 10.07.2023 року та згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №11347 представлений 10.07.2023 до огляду ВЛК і потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. В подальшому, лише 13.11.2023 року стосовно позивача було складено довідку гарнізонної військової-лікарської комісії.

Отже, лікування позивача проводилось до спливу чотирьохмісячного терміну.

Відтак за період з 11.07.2023 року до 03.09.2023 року позивачу підлягала до виплати додаткова винагорода у зв`язку з перебуванням у відпустці за станом здоров`я.

Посилання представника відповідача на довідку гарнізонної військово-лікарської комісії від 13.11.2023 року №9397 у спірному випадку не можуть бути враховані оскільки така довідка не може стосуватися періоду, що перебував даті її складення.

Відтак наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування, отриманого, приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період з 03.07.2023 по 03.09.2023 та належним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 03.07.2023 по 03.09.2023, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового травмування та за період перебування у відпустці за станом здоров`я тривалістю 30 календарних днів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування, отриманого, приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період з 29.05.2023 по 22.06.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) додаткову винагороду за період з 29.05.2023 по 22.06.2023, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового травмування.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування, отриманого, приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період з 03.07.2023 по 03.09.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) додаткову винагороду за період з 03.07.2023 по 03.09.2023, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового травмування та за період перебування у відпустці за станом здоров`я тривалістю 30 календарних днів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.