Справа № 420/12085/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
11 липня 2024 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Є.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (далі - ТУ ССО), в якому позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність ТУ ССО у Одеській області щодо ненарахування і невиплати йому - ОСОБА_1 , з 24.02.2022 по 20.02.2023 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
Ухвалою суду від 23.04.2024 року позов залишено без руху, надано десятиденний строк на усунення недоліків позову.
Залишаючи позов без руху, суд дійшов висновку про невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтями 160 та 161 КАС України, з огляду на наступне.
Згідно з ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до долученої до позову довідки, виданої начальником ВРП ТУ ССО у Одеській області ОСОБА_2 , капітан ССО ОСОБА_1 проходив службу в ССО на посадах територіального управління ССО у Одеській області з 02.12.2019 по 06.03.2023.
Позивач не виклав пояснень щодо його звільнення з ССО та не надав суду відповідних доказів.
Водночас, у разі звільнення 06.03.2023 року, позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, враховуючи наступне.
Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Разом з тим, частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022 встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Згідно з правової позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 07.09.2023 року у справі №620/1201/23 - зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
До 19.07.2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, відповідно перехідні положення щодо продовження строків на час дії карантину не міг стосуватися вказаної норми, яка не передбачала будь-яких строків. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Тобто такий строк повинен обчислюватися з 19.07.2022 року.
Однак Верховний Суд дійшов висновку, що запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, у тому числі у випадку положень ст.233 КЗпП України, якими не встановлювався будь-який строк.
Постановою КМУ «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Також у постанові від 28.09.2023 по справі №140/2168/23 з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.
В подальшому вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 20.11.2023 у справі №160/5468/23.
На підстав ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 07.09.2023 у справі №620/1201/23, від 28.09.2023 по справі №140/2168/23, від 20.11.2023 у справі №160/5468/23, та вважає, що у разі звільнення позивача 06.03.2023 року спірні правовідносини виникли після набуття чинності змін до ст.223 КЗпП України (19.07.2022 року), тому після завершення строку дії карантину (01.07.2023 року) обчислюється початок перебігу строку звернення до суду з цим позовом.
В такому разі, звертаючись до суду з цим позовом 18.04.2024 року, позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з цим позовом.
Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Отже, у разі звільнення позивача зі служби в ССО 06.03.2023 року, позивачу також необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням причин поважності його пропуску, а саме об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.
Згідно зі ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, якій не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.
Суд вважав необхідним залишити адміністративний позов без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, та роз`яснює, що недоліки повинні бути усунуті шляхом надання до суду належним чином оформленого позову, належних доказів в обґрунтування позовних вимог та заяви про поновлення пропущеного строку звернення з цим позовом із зазначенням причин поважності його пропуску.
На виконання ухвали суду позивач подав заяву, до якої долучив витяг з наказу начальника ТУ ССО №103о/с від 03.03.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 звільнено зі служби з 06.03.2023 року.
Також до заяви на усунення недоліків позивач подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом, в обґрунтування якої зазначив, що з 20.03.2023 року він перебуває на службі у в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України та немає можливості вільно та в будь-який час покидати пункт постійної дислокації особового складу.
Ухвалою суду від 06.05.2024 року позов залишено без руху, продовживши строк на усунення недоліків позову. Повідомлено позивача про необхідність в десятиденний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спричинено досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава за допомогою встановлення відповідних процесуальних строків, може обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
На підтвердження поважності заявлених причин пропуску строку позивач посилається на проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 та не має можливості вільно залишати пункт дислокації.
Проте позивачем не надано доказів на підтвердження обставин неможливості залишення пункту дислокації, зокрема: табелю на підтвердження цілодобових змін та відсутності вихідних днів, відпусток і т.д.; довідки від командування в/ч НОМЕР_2 або наказу про заборону, у тому числі позивачу, покидати пункт дислокації цілодобово протягом 2023 та 2024 років.
Згідно даних автоматизованої системи позовна заява 18.04.2024 року надійшла до суду не поштою, а подана до суду через канцелярію.
Отже ОСОБА_1 , який наділений відповідним статусом позивача, має право відповідно до ч.1 ст.123 КАС України подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із долученням доказів на підтвердження заявлених обставин пропуску строку, або зазначенням інших поважних причин його пропуску. В іншому випадку позову буде повернуто позивачу.
Копія ухвали від 06.05.2024 року доставлена на електронну пошту позивача 08.05.2024 року, яка вказана ним у позовній заяві як контактна. Також згідно з телефонограми від 09.05.2024 року ОСОБА_1 підтвердив отримання копії ухвали суду від 06.05.2024 року.
Станом на 11.07.2024 року позивач не усунув недоліки, в автоматизованій системі діловодства спеціалізованого суду заяв, клопотань по справі не зареєстровано.
За правовими висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 20.01.2023 року по справі №465/6147/18 якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.
З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Згідно ч.5,6,8 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
У зв`язку із перебуванням судді у відпустці, питання повернення позовної заяви вирішується 11.07.2024 року.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає поверненню на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
Керуючись ст.169 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу без розгляду.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом
Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва