Справа № 440/4238/24
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/4238/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Проскурні Я.О.,

представника позивача Капусти О.А.,

представника відповідача Бушуєва О.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (відокремлений підрозділ ), в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04 березня 2024 року №5, №5, №5.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачем в ході проведення фактичної перевірки з 22.01.2024 по 31.01.2024 не встановлено жодного порушення і, відповідно, до актів перевірки не додано доказів таких порушень, зокрема, чеків про проведення розрахункових операцій в період проведення фактичної перевірки, які б свідчили про порушення позивачем норм законодавства України. Позивач заперечує проти використання відповідачем в ході прийняття рішення за наслідками фактичної перевірки електронних копій документів, складених в період з 07.09.2023 по 22.01.2024 і переданих по дротових або бездротових каналах зв`язку до контролюючого органу позивачем до перевірки. Наполягає на відсутності факту проведення перевірки саме на місці здійснення господарської діяльності позивача, так як акти перевірки складено лише на підставі вибіркової перевірки електронних копій розрахункових документів, що містяться в електронних базах ДПС за місцем розташування контролюючого органу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом, а її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08 травня 2024 року / а.с.51/.

26.04.2024 відповідач надав відзив на адміністративний позов, за змістом якого проти задоволення позовних вимог заперечував із посиланням на правомірність оскаржених податкових повідомлень - рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача. Зазначає, що ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги п. 11 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР у частині проведення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів без застосування режиму програмування найменування товарів, які зафіксовані у актах від 30.01.2024: №945/А/18-28-09-01/, №946/А/18-28-09-01/ та від 31.01.2024 № 993/А/18-28-09-01/. На підставі актів перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.03.2024 року №5, №5, №5, якими застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 15300 грн (кожне 5100 гривень). Відповідач наполягав на правомірності використання в ході проведення фактичної перевірки електронних копій документів складених позивачем в період з 07.09.2023 по 22.01.2024 і переданих по дротових або бездротових каналах зв`язку до контролюючого органу позивачем до початку проведення перевірки, посилаючись на відсутність заборони в ПК України для контролюючого органу використовувати в ході фактичних перевірок даних інших, ніж отримані безпосередньо в ході проведення перевірки / а.с. 54 -59/.

Позивач надав 03.05.2024 до справи відповідь на відзив, де вказав про відсутність підстав для проведення перевірки, протиправність використання даних електронних документів, переданих до податкового органу в період до початку проведення перевірки, тобто складених не під час проведення фактичної перевірки / а.с.132- 137/.

08 травня 2024 року судом оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 6 червня 2024 року для надання доказів та додаткової інформації до суду / а.с. 141- 142/.

06 червня 2024 року протокольною ухвалою закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по сутті на 04 липня 2024 року /а.с. 178 180/.

04 липня 2024 року представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , зареєстрований та дані про реєстрацію внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.02.2017, номер запису про державну реєстрацію 0026257. Перебуває на обліку як платник податків з 03.07.2017.

Наказами ГУ ДПС у Сумській області від 16.01.2024: № 128-КП (направлення від 19.01.2024 № 295/н/18-28-09-01 та № 296/н/18-28-09-01), № 129-КП (направлення від 19.01.2024 № 293/н/18-28-09-01 та № 294/н/18-28-09-01), № 131-КП (направлення від 19.01.2024 № 291/н/18-28-09-01 та № 292/н/18-28-09-01) з метою здійснення функцій щодо контролю за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, обігу та транспортування підакцизних товарів вирішено провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 в період з 22.01.2024 тривалістю 10 діб за наступними адресами місця фактичного провадження діяльності: АДРЕСА_1 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; АДРЕСА_3 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Результати фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1 оформлено актами від 30.01.2024: № 945/А/18-28-09-01/, № 946/А/18-28-09-01/ та від 31.01.2024 № 993/А/18-28-09-01/.

Відповідно до яких встановлені ідентичні порушення:

- роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії - порушена частина 23 статті 15 Закону України №481/95-ВР;

- порушення пункту 11 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265/95) у частині проведення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів без застосування режиму програмування найменування товарів.

На підставі актів перевірки ГУ ДПС у Cумській області від 30.01.2024: № 945/А/18-28-09-01/, № 946/А/18-28-09-01/ та від 31.01.2024 № 993/А/18-28-09-01/ ГУ ДПС у Полтавській області винесено податкові повідомлення-рішення від 04 березня 2024 року №5, №5, №5 / а.с.62 -65/.

Позивач із податковими повідомленнями-рішеннями не погодився, звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначаються Законом України від 19.12.1995 №481-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

За змістом абзацу 3 ч. 4 ст. 11 Закону України №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Статтею 15 Закону України №481/95-ВР встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі; на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі - 2000 гривень, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що знаходяться у межах території міст, - 500 гривень на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), на кожний окремий, зазначений у ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, і 250 гривень - на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України (далі- ПК України).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

За змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Фактичною, відповідно до положень пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75 ПК України, вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначає стаття 80 ПК України.

Так, згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (підпункт 80.2.6).

Пунктом 80.5 статті 80 ПК України встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Під час проведення перевірок, відповідно до п.81.3 ст.81 ПК України, посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених ПК України.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Тому, за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме: спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Дана правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16 лютого 2016 року (справа № 826/12651/14), від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2018 року (справа № 1570/7146/12), від 24 жовтня 2018 року (справа № 808/1746/15) та від 04 лютого 2019 року (справа № 807/242/14).

При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 160/8859/18 та від 30 червня 2019 року у справі № 825/1747/17.

Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Як вбачається з актів фактичної перевірки ГУ ДПС у Cумській області від 30.01.2024: № 945/А/18-28-09-01/, № 946/А/18-28-09-01/ та від 31.01.2024 № 993/А/18-28-09-01/, контролюючим органом у ході вибіркової перевірки електронних копій розрахункових документів (фіскальних чеків), що передаються до органів ДПС відповідно до «Порядку передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 № 1057, сформовано:

по реєстратору розрахункових операцій типу ІКС-С651Т: заводський номер № МZ80041370, фіскальний номер № , що використовується ФОП ОСОБА_1 у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що з 03.11.2023 по 22.01.2024 проведено розрахункові операції без використання режиму попереднього програмування найменування товарів, які фактично відображають споживчі ознаки товару та однозначно ідентифікують їх згідно товарної підкатегорії товарів відповідно до УКТ ЗЕД (Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності, згідно Закону України від 04.06.2020 №674- IХ «Про Митний тариф України», зі змінами та доповненнями). Так, у зазначений період, реалізовано підакцизні товари з кодом УКТ ЗЕД 2402 20 90 20, при цьому у розрахункових документах (фіскальних чеках) зазначено найменування товарів - «цигарки», всього перевіркою встановлено 2010 таких фактів, у т.ч. у листопаді 2023 року - 548 фактів, у грудні 2023 року - 666 фактів, у січні 2024 року - 796 фактів ( акт перевірки від 30.01.2024 № 945/А/18-28-09-01/)

по реєстратору розрахункових операцій типу ІКС-Е9810Т: заводський номер № НОМЕР_1 , фіскальний номер № , що використовується ФОП ОСОБА_1 у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що з 07.09.2023 по 22.01.2024 проведено розрахункові операції без використання режиму попереднього програмування найменування товарів, які фактично відображають споживчі ознаки товару та однозначно ідентифікують їх згідно товарної під категорії товарів відповідно до УКТ ЗЕД. Так, у зазначений період, реалізовано підакцизні товари з кодом УКТ ЗЕД 2402 20 90 20, при цьому, у розрахункових документах (фіскальних чеках) зазначено найменування товарів «цигарки», всього перевіркою встановлено 2725 таких фактів, у т.ч. у вересні 2023 року 448 факти, у жовтні 2023 року 610 фактів, у листопаді 2023 року 521 факт, у грудні 2023 року 591 факт, у січні 2024 року 555 фактів (акт перевірки від 30.01.2024 № 946/А/18-28-09- 01/);

по реєстратору розрахункових операцій типу ІКС-Е810Т, заводський номер № НОМЕР_2 , фіскальний номер № , що використовується ФОП ОСОБА_1 у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що в з 07.09.2023 по 22.01.2024 проведено розрахункові операції без використання режиму попереднього програмування найменування товарів, які фактично відображають споживчі ознаки товару та однозначно ідентифікують їх згідно товарної під категорії товарів відповідно до УКТ ЗЕД. Так, у зазначений період, реалізовано підакцизні товари з кодом УКТ ЗЕД 2402 20 90 20, при цьому, у розрахункових документах (фіскальних чеках) зазначено найменування товарів «цигарки», всього перевіркою встановлено 2598 таких фактів (акт перевірки від 31.01.2024 № 993/А/18-28-09- 01/).

Отже, за наслідками перевірки електронні копії розрахункових документів, що надходять по дротових та/або бездротових каналах зв`язку до органів ДПС і сформованих по реєстратору розрахункових операцій РРО MS80386112 контролюючим органом встановлено порушення позивачем:

- роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії - порушена частина 23 статті 15 Закону України №481/95-ВР;

- порушення пункту 11 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265/95) у частині проведення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів без застосування режиму програмування найменування товарів.

Проте, суд зазначає що електронні копії розрахункових документів, що надходять по дротових та/або бездротових каналах зв`язку до органів ДПС щодо операцій позивача з 07.09.2023 по 22.01.2024, досліджені відповідачем в приміщені ГУ ДПС в ході перевірки результатів проведеного попередньо вибіркового доперевірочного аналізу.

Як встановлено судом, в порушення вимог підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, акт фактичної перевірки складений відповідачем не у місці безпосереднього провадження платником податків його діяльності, яка охоплюється предметом фактичної перевірки.

Верховним Судом у постанові від 02.03.2023 у справі №380/13375/21 вказано, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Положеннями цієї глави ПК України встановлюється чітке розмежування щодо порядку проведення окремих видів перевірок, зокрема, й щодо місця проведення податкових перевірок.

Так, згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Отже, виходячи з буквального аналізу змісту норми підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України проведення фактичної перевірки вимагає чіткого з`ясування місця безпосереднього провадження платником податків конкретного виду діяльності та фактичного проведення цієї перевірки у такому місці або ж за місцем розташування тих чи інших об`єктів, які використовуються господарюючим суб`єктом у його діяльності, яка охоплюється предметом фактичної перевірки.

Таким чином, на відміну від фактичної перевірки документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, а також отриманих податковим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків, що охоплюється предметом саме документальної перевірки: своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків та зборів. Натомість проведення фактичної перевірки не передбачає контролю за нарахуванням і сплатою податків.

Суд звертає увагу, що особливість фактичних перевірок та їх відмінність від усіх інших перевірок, які проводяться податковими органами, полягає у тому, що при їх проведенні перевіряються не бухгалтерські документи, а правильність фактичних дій (фактичного стану речей) суб`єкта підприємницької діяльності. Тому, така перевірка проводиться не за місцем розташування платника податку (місцем розташування органу управління), а саме за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Верховний Суд у постанові від 11.11.2020 у справі №640/2254/19 вже висловлювався про те, що фактична перевірка може проводитися як за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, так і за місцем розташування господарських та інших об`єктів права власності такого платника.

З матеріалів справи судом встановлено, що фактів порушень позивачем законодавства України в період проведення фактичної перевірки з 22.01.2024 по 31.01.2024, за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, контролюючим органом не встановлено.

Водночас, належним, допустимим та достатнім доказом факту проведення реалізації підакцизного товару є фіскальний чек (розрахунковий документ в розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»), отриманий від суб`єкта господарювання у спосіб передбачений Податковим кодексом України, тобто під час проведення контрольної розрахункової операції.

В своїй Постанові Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі №640/6363/22 зазначив, що у постановах від 28.12.2022 у справі №160/14248/21, від 28.12.2022 у справі №420/22574/21 Верховний Суд констатував застосовність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2020 у справі №520/8836/18, ухваленої складом судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду. Відповідно до цього висновку контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі під час прийняття наказів та проведення перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням, порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним, та підлягає скасуванню.

За наслідками дослідження актів перевірки від 30.01.2024: № 945/А/18-28-09-01/, № 946/А/18-28-09-01/ та від 31.01.2024 № 993/А/18-28-09-01/ суд дійшов висновку, що вони не є належними та допустимими доказами в розумінні статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України відносно порушень, що мають бути встановлені в ході проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що проводилася з 22.01.2023 по 31.01.2024.

Аналізуючи положення статей 75, 80 ПК України суд приходить до висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це кореспондує із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.

Проведення ж перевірки документів позивача, отриманих контролюючим органом з електронної бази в приміщенні ГУ ДПС за минулий час, відносно фактичної перевірки, що використовується відповідачем в якості підстави для висновку про наявність порушень законодавства з боку позивача фактично носить характер документальної перевірки. Тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Враховуючи вищенаведені висновки податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про застосування штрафних санкцій від 04 березня 2024 року №5, №5, №5 є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи сплату позивачем судового збору в розмірі 7507,04 грн при зверненні із позовом до суду, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Сумській області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 04 березня 2024 року №5, №5, №5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 липня 2024 року.

Суддя С.С. Бойко