Справа № 400/4003/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

12 липня 2024 р.справа № 400/4003/24
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в загальному позовному провадженні, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачіввідповідач 1: Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021, відповідач 2: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка або ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (далі - відповідач 1 або ТУ ДСА України в Миколаївській області) та Державної судової адміністрації України (далі - відповідач 2 або ДСА України), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії ТУ ДСА України в Миколаївській області щодо нарахування та виплати позивачці суддівської винагороди за період з 1 січня 2024 р. до 30 квітня 2024 р. включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня в розмірі 2 102 грн.;

2) зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди позивачці за період з 1 січня 2024 р. до 30 квітня 2024 р. включно на підставі ст. 135 ч. 2, 3, 4 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виходячи з базового розміру посадового окладу суддів 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 р., а саме в сумі 3 028 грн., з урахуванням надбавки за вислугу років від посадового окладу, регіонального коефіцієнту, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;

3) зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області нарахувати та виплатити позивачці недоплачену суддівську винагороду за період з 1 січня 2024 р. до 30 квітня 2024 р. включно;

4) зобов`язати ДСА України здійснити фінансування ТУ ДСА України в Миколаївській області коштів для проведення позивачці недоплаченої суддівської винагороди за період з 1 січня 2024 р. до 30 квітня 2024 р. включно.

Позовна заява містить клопотання про допуск рішення суду до негайного виконання в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць.

В обґрунтування своїх вимог позивачка пояснила, що працює на посаді судді Центрального районного суду м. Миколаєва. За спірний період з 1 січня 2024 р. до 30 квітня 2024 р. ТУ ДСА України в Миколаївській області нараховувало та виплатило позивачці суддівську винагороду в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2024 р. в розмірі 2 102 грн. Позивачка вважає, що застосування відповідачем 1 такої розрахункової величини суперечить Закону України "Про судоустрій і статус суддів", порушує гарантії незалежності судді, так як при нарахуванні суддівської винагороди відповідачу 1 слід застосувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 р. і який Законом України "Про державний бюджет України на 2024 рік" закріплено на рівні 3 028 грн.

Відповідачі відзив не подали, ухвали суду про відкриття провадження в даній справі та про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті отримані ними в особистому кабінеті системи "Електронний суд".

Будь-яких клопотань з приводу розгляду справи від відповідачів також не надходило.

Як передбачено ст. 159 ч. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд не вбачає підстав вважати неподання відповідачами відзиву в даній справі, як визнання ними позову.

Відповідно до ст. 162 ч. 6 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі наведеної норми, суд розглядає справу за відсутності відзивів відповідачів, на підставі поданих позивачем доказів.

Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання представники учасників справи не з`явились, позивачка клопотала про розгляд справи без її участі.

Відповідно до си. 205 ч. 9 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі наведеної норми, суд розглянув справу в письмовому провадженні.

Вирішуючи справу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 135 ч. 2, 3 п. 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачає визначення розміру суддівської винагороди у конкретному цифровому виразі, а лише закріплює порядок її розрахунку.

Так, суддівська винагорода складається з 2 елементів - посадового окладу і 4 видів доплат. В свою чергу, посадовий оклад розраховується в кількості прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ст. 1 ч. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Конкретний розмір прожиткового мінімуму встановлюється на кожен рік законом про державний бюджет на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено, що в 2024 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2024 р. для працездатних осіб складає 3 028 грн.

Одночасно, цим же Законом для суддів введено окремий прожитковий мінімум, а саме "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня", який складає 2 102 грн., що є меншим показником порівняно із загальним прожитковим мінімумом для всіх інших працездатних осіб.

Відповідно до ст. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду визначає в прожиткових мінімумах для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Запроваджена Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" така категорія як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня", в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" відсутня.

Стаття 135 ч. 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначає, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, будь-які інші нормативні акти не можуть змінювати як сам порядок розрахунку суддівської винагороди, так і окремі складові елементи цього порядку, в тому числі передбачену законом розрахункову величину у виді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, підміняючи її будь-якою іншою розрахунковою величиною.

Суд наголошує, що статус судді є конституційним і як Конституцією України, так і Законом України "Про судоустрій і статус суддів" запроваджена низка гарантій, які забезпечують незалежність судді, невід`ємною складовою частиною якої є належне матеріальне забезпечення як працюючих суддів, так і суддів у відставці.

Суд розцінює наявність в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" чітко визначеного алгоритму розрахунку суддівської винагороди, невід`ємним елементом якого є така дефініція, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, як одну з таких гарантій.

Для розрахунку розміру суддівської винагороди позивачки слід брати до уваги виключно той показник, який передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів", як єдиним нормативним актом, який може визначати розмір суддівської винагороди, а саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено на рівні 3 028 грн.

З приводу обрання позивачкою способу захисту порушеного права на отримання суддівської винагороди в належному розмірі, суд зазначає, що позовна вимога під № 2 та позовна вимога під № 3 по суті тотожні і за своїми правовими наслідками дублюють одна одну, а тому не можуть бути задоволені одночасно.

Позивачка просить суд зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату її суддівської винагороди з урахуванням надбавки за вислугу років від посадового окладу та регіонального коефіцієнту, але в той же час не наводить будь-яких обґрунтувань того, що відповідачем 1 допущено порушення порядку нарахування суддівської винагороди в цій частині - як слідує з матеріалів справи та змісту позовних вимог, спору щодо наявності у позивачки права на отримання цих доплат не існує.

Що стосується питання утримання з суддівської винагороди податків і обов`язкових платежів, то правовідносини у сфері оподаткування регулюються Податковим кодексом України і не можуть змінюватись судовим рішенням - утримання податків та обов`язкових платежів і так є обов`язком відповідача 1 в силу приписів цього кодексу і стосуються не вирішення спору, а лежать у сфері виконання рішення суду.

Також не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання ДСА України здійснити фінансування ТУ ДСА України в Миколаївській області для виплати позивачці суддівської винагороди в належному розмірі, так як питання фінансування не входить до предмету доказування в даній справі, крім того відсутні докази того, що виплата позивачці суддівської винагороди у меншому розмірі обумовлена недостатком коштів.

Стосовно клопотання позивачки про негайне виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць, слід зазначити, що позивачкою не заявлено вимог про стягнення суддівської винагороди, а рішення суду носить зобов`язальний характер, а тому застосувати положення ст. 371 ч. 1 п. 2 КАС України в даному випадку неможливо.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішувалось, так як учасники справи не подали доказів їх понесення.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Державної судової адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 14, 54001, ), які полягають в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суддівської винагороди за період з 1 січня 2024 р. до 30 квітня 2024 р. включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня в розмірі 2 102 грн.

3. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 14, 54001, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суддівську винагороду за період з 1 січня 2024 р. до 30 квітня 2024 р. включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 р. складає 3 028 грн., з урахуванням раніше виплаченої суддівської винагороди.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз