Справа № 344/18153/23
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна,
ВСТАНОВИВ:
28.09.2023 адвокат Іванишин В.І. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна з підстав порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Позовні вимоги мотивує тим, що державним виконавцем, всупереч вимог ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", при винесенні постанови про повернення виконавчого документа, не вирішено питання про зняття арешту з майна позивача. На звернення законного представника позивача, відповідачем повідомлено, що у виконавчому провадженні за №7524657 з виконання виконавчого листа №1-40 від 13.11.2027 виданого Івано-Франківським міським судом, повернуто виконавчий документ стягувачу, згідно п.2 ч.1 Закону України "Про виконавче провадження" 01.09.2009 та виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання його в архіві. Крім того, зазначив, що ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", визначено чіткий перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини серед яких відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна позивача. Тому, арешт майна може бути знятий тільки за рішенням суду. Як наслідок, представник позивача просить суд зняти арешт з арештованого майна.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.01.2024 у справі № 344/18153/23 в позові ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна - відмовлено.

Івано-Франківський апеляційний суд, постановою від 30.04.2024 у справі № 344/18153/23, рішення Івано-Франківського міського суду від 10.01.2024 скасував, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна закрив.

Згідно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 22.05.2024 у справі № 344/18153/23, справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна передано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

23.05.2024 справа № 344/18153/23 супровідним листом Івано-Франківського апеляційного суду від 23.05.2024 за № 344/18153/23/12692/2024 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2024, справа передана головуючому судді Матуляку Я.П.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 на праві приватної власності, в розмірі частки 1/1 належить однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 23.10.2003 (а.с.6)

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.04.2023, судом встановлено, що на підставі постанови державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ Липінського С.Р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.05.2009 у ВП №7524657, накладено арешт нерухомого майна, а саме на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

На адвокатський запит від 14.07.2023, відповідачем листом від 24.07.2023 надано відповідь у якій вказано, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у Івано-Франківському відділі ДВС перебували наступні провадження: виконавче провадження №7523551 у якому 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7523761 у якому 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7523984 у якому 01.05.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №7524207 у якому 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №7524425 у якому 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7524657 у якому 01.09.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №7524892 у якому 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7525296 у якому 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7525520 у якому 02.08.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7525848 у якому 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7526058 у якому 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7526349 у якому 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №11628439 у якому 24.07.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №29398770 у якому 28.11.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №29398960 у якому 28.11.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №30027305 у якому 08.12.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №34276059 у якому 28.11.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №50553678 у якому 04.08.2016 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню (а.с.12,13). Крім того, повідомлено, що згідно Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить1 рік. При цьому, згідно ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт з майна (коштів) знімається у разі надходження на рахунок органу ДВС, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (в тому числі від реалізації майна боржника) необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів накладених на боржника.

На заяву законного представника позивача від 17.07.2023, листом від 26.07.2023 відповідача повідомив про те, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у Івано-Франківському відділі державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало, в тому числі, виконавче провадження №7524657 з виконання виконавчого листа №1-40 від 13.11.2007, виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 1100 грн. 01.09.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану (а.с.10,11). Крім того, повідомлено про те, що дане виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання його в архіві, а також про те, що арешт може бути знятий за рішенням суду та про відсутність підстав для зняття арешту з нерухомого майна позивача належного йому на праві власності.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону № 606-XIV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Статтею 50 вказаного Закону також було передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Також, слід зазначити, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Виконавче провадження №7524657, в рамках якого на майно позивача накладено арешт, завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" та передано до архіву, в подальшому знищено за закінченням терміну зберігання.

У той же час, як зазначалось судом вище, згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.04.2023, арешт майна позивача після повернення виконавчого документа не знятий. На звернення законного представника позивача, відповідачем не вчинено дій спрямованих на зняття арешту з вказаного майна.

Відповідачем не надано до суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно арешту.

За таких обставин, суд вважає, що відсутність виконавчого провадження та наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Окрім того, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Як наслідок, суд доходить висновку, що незняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Висновки суду у цій справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постанові від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76018) про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного згідно з постановою №7524657 від 29.05.2009.

Зобов`язати Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76018) зняти арешт, накладений на належну на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) квартиру за адресою АДРЕСА_1 згідно з постановою №7524657 від 29.05.2009, реєстраційний номер обтяження - 8758623.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.