Справа № 400/5471/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 р. № 400/5471/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський район, Тернопільська область, 46001, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54008,

провизнання протиправним та скасування рішення від 26.01.2024 № 39; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про:

визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в проведенні перерахунку від 26.01.2024 № 39;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до стажу державної служби позивачки період роботи в органах державної податкової служби з 08.02.1993 по 10.05.2017 та 15.05.2018 по 12.10.2023.

Позов позивачка обґрунтувала тим, що 17.01.2024 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення / перерахунок їй пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак, у відповідь отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в проведенні перерахунку від 26.01.2024 № 39, яке мотивоване недостатністю спеціального стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), а саме: робота в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні та спеціальні звання. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

У відзиві на адміністративний позов від 28.06.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просило суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив аргументовано тим, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Відповідач також закцентував увагу на тому, що підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ не дає можливості врахувати стаж державної служби, набутий після 01.05.2016, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у відзиві на позовну заяву від 01.07.2024 заперечило проти позову, обґрунтувавши свою позицію тим, що присвоєння спеціальних звань та категорій державної служби регулювались різними законодавчими актами і ці поняття не є тотожними, тому для зарахування позивачу періоду роботи в органах державної податкової служби немає правових підстав.

14.06.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивачка працювала згідно із записами її трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 05.05.1985, в органах державної податкової служби, а саме:

1) за №№ 7-12 в Державній податковій інспекції по Баштанському районі з 08.02.1993 по 25.11.1996;

за № 10 позивачка прийняла присягу державного службовця 17.10.1994;

2) за №№ 13-20 в Державній податковій адміністрації у Баштанському районі (податкова інспекція у Баштанському районі) з 26.11.1996 по 23.09.2004;

3) за №№ 21-23 в Баштанській міжрайонній державній податковій інспекції Миколаївської області з 24.09.2004 по 31.05.2006;

4) за №№ 24-29 в Державній податковій інспекції у Баштанському районі Миколаївської області з 01.06.2006 по 29.02.2012;

5) за №№ 30-39 в Баштанській міжрайонній державній податковій інспекції Миколаївської області (Баштанська об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, Баштанська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Миколаївській області) з 01.03.2012 по 10.05.2017;

6) за №№ 42-55 в Баштанській об`єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області (Головне управління ДФС у Миколаївській області, Головне управління ДПС у Миколаївській області) з 15.05.2018.

З 01.01.2024 позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

17.01.2024 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке 26.01.2024 прийняло рішення від № 39 (далі Рішення № 39), яким відмовлено позивачці в переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Вказана відмова аргументована тим, що до стажу державної служби позивачці не зараховано роботу в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні та спеціальні звання. Стаж державної служби позивачки становить 11 місяців 07 днів.

Не погоджуючись з таким рішенням органу Пенсійного фонду України, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII цей Закон набирає чинності з 1 травня 2016 року.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менше як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, жінки, які станом на 01.05.2016 мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, мають право на одержання пенсії державних службовців не залежно від місця роботи на час досягнення віку і наявності страхового стажу, встановлених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у зразковій справі № 822/524/18 та у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 року в справі № 295/16375/16-а, від 17.05.2021 у справі № 607/5615/17 та від 12.09.2023 у справі № 560/8328/22.

Водночас стаж державної служби, набутий після 01.05.2016 як такий, що відповідає вимогам пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, не враховується до стажу державної служби, що надає право на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

До такого ж висновку прийшов і Верховний Суд у постанові від 22.05.2024 у справі № 500/1404/23.

Таким чином, позовні вимоги позивачки в частині зарахування до її стажу, який надає їй право на отримання пенсії за віком державного службовця, періоди її роботи з 01.05.2016 по 10.05.2017 та з 15.05.2018 по 12.10.2023 задоволенню не підлягають.

Що стосується періодів роботи (служби) позивачки з 08.02.1993 по 30.04.2016, суд зазначає таке.

Згідно з частиною третьою статті 46 Закону № 889-VIII порядок обчислення стажу державної служби затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховувався до стажу державної служби до 01.05.2016 (день набрання чинності Законом № 889-VIII) визначався Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок № 283).

Абзацом третім пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Згідно з частинами першою і другою статті 4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (чинний з 01.01.1992 по 19.11.2012) (далі Закон № 509-ХІІ) Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади.

Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підпорядковуються Державній податковій адміністрації України.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 509-ХІІ посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби.

Згідно з частиною сьомою статті 15 Закону № 509-ХІІ посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Частиною п`ятою статті 15 Закону № 509-ХІІ встановлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, Законом України «Про державну службу».

Відповідно до абзацу першого пункту 343.1 статті 343 Податкового кодексу України, який набрав чинності 01.01.2011, посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання.

Згідно з абзацами першим і другим пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком державного службовця відповідно.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі № 21-340а13.

Відповідно до записів № 7-39 трудової книжки позивачки НОМЕР_1 , заповненої 05.05.1985, позивачка працювала з 08.02.1993 по 10.05.2017 на посадах із спеціальними званнями в органах державної податкової служби: в Державній податковій інспекції по Баштанському районі, Державній податковій адміністрації у Баштанському районі, податковій інспекції у Баштанському районі, Баштанській міжрайонній державній податковій інспекції Миколаївської області, Державній податковій інспекції у Баштанському районі Миколаївської області, Баштанській міжрайонній державній податковій інспекції Миколаївської області, Баштанській об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, Баштанській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Присягу державного службовця вона прийняла 17.10.1994 (запис № 10 трудової книжки).

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що увесь період її роботи в органах державної податкової служби з 08.02.1993 по 30.04.2016 (всього: 23 роки 02 місяці 22 дні) підлягають зарахуванню до стажу державної служби, який підлягає врахуванню при призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.01.2024 № 39 є протиправним і підлягає скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Квитанцією від 30.05.2024, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачкою судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Оскільки цим рішенням задоволено позовні вимоги до двох відповідачів, тому необхідно стягнути з них судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: по 605,60 грн з кожного (?1211,20 : 2 = ?605,60).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) і Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський район, Тернопільська область, 46001; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.01.2024 № 39.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) період її роботи в органах державної податкової служби з 08.02.1993 по 30.04.2016.

4. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ) судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський район, Тернопільська область, 46001; ) судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 12 липня 2024 року